EN NETFLIX-SERIE
-Hvem er ukas utvalgte? -Denne uka skal vi hjelpe Sarah Lim.
Hun er 36 og fra Texas.
Hei, Berta.
Hun er eier, driver og baker bak OMG Squee,
et asiatiskinspirert bakeri som serverer deilige godsaker.
Bakeri?
-Hvordan uttaler du det? -Som: "Oh my God! Squee!"
-Squee? -Squee!
Squee! Squee!
Squee!
Fælt. Jeg klarer det ikke på kommando.
På OMG Squee selger vi asiatiskinspirerte bakverk
formet som dyr som katter, koalabjørner og pandaer.
Corgier er veldig populært. Alt som har et ansikt.
Hun ble nominert av sin ansatte og venn Kelly.
Ha det. Glad i deg. Ses senere, kompis.
Jeg nominerte Sarah fordi hun helt klart har stort potensial.
Hun er selvlært og trenger bare bitte litt hjelp
for å oppnå den suksessen hun fortjener.
Sarah tar seg av størsteparten av bakingen og pyntingen selv.
-Hun har gitt opp å ha en klesstil. -OK.
Skjønnhetsrutinene mine er bare sorgen.
Jeg vasker bare håret og tar en lue over det.
Sarah har alpeluer i bokstavelig talt alle mulige farger.
Hun har alle farger du kan tenke deg.
Jeg elsker alpeluer. Da føler jeg meg som Emily in Paris, ei søt lita jente.
Elsker serien.
Jeg gjorde liksom mer før. Nå har jeg slutta å bry meg om meg selv.
Hun er bortgjemt bak i bakeriet hele dagen for å møte kundenes etterspørsel.
Hun kaller seg et "kjøkkentroll".
Av og til titter jeg fram og sier: "Hei! Hvordan går det?"
Jeg har to minutter. Hva kan jeg gjøre?
Det siste året har vært tøft for Sarah, som åpna fysisk bakeri
rett før pandemien stengte ned alt.
Vi hadde bare vært åpen i ei uke da vi måtte gå over til å ta bestilt fra gata.
I tillegg til å slite med å holde hodet over vannet økonomisk
har Sarah opplevd hærverk og mista kunder
fordi hun driver en bedrift som er eid av en asiat
i et år der hatkriminaliteten mot det asiatiske samfunnet økte.
Da vi hørte at virusets utspring var Kina,
visste jeg at det kom til å gå utover oss.
Folk forstår ikke hvor mye hat asiater opplever nå.
Hjerteskjærende.
Som asiater kan vi ikke hoste, engang. Selv med allergi eller astma
sier folk: "Å nei. Den bedriften, som drives av asiater, har covid."
Hun har virkelig fått gjennomgå.
Pandemien, hat og hærverk.
Unnskyld.
Det føles som om det bare skal én dårlig måned til før vi må stenge for godt.
Det er veldig vanskelig.
Tid for selvpleie.
"Sar-Bear" må få oppleve egenkjærlighet.
Si nei til å bare overleve. Hun må blomstre, leve.
La oss hjelpe den jordnære, elektiske bakeren med
å bli bedriftens selvsikre ansikt utad. Sarah må få sin "squee" tilbake."
Squee!
DAG 1 ELSK DEIG SELV
-Gurimalla! -Er det her?
-Ja. -Så nusselig!
BESTILL HER
Gurimalla. La meg bestille.
-Herregud! Hei! -Stor bestilling.
-Er det du som er Kelly? -Ja. Hyggelig å møte dere.
-Hvordan går det? -Bra. Jeg skal hente Sarah.
Herregud, så godt det ser ut.
Kan du hjelpe meg med skiltet, Sarah?
-Jeg var for stor for luka. -Du er ikke det. Det kommer noen, Tan.
-Hei! -Hei! Herregud!
Hei!
-For en søt alpelue, da! -Takk! Du er søt, du!
-Så vakker du er! -Kom ut, Sarah.
-Kom igjen! -Så aggressiv, da!
Ja!
-Ja! -Ja!
Hei!
-Hallo. -Hyggelig å møte deg!
Jobber dere her sammen?
-Ja, bare oss tre. -Jeg jobber med bestevennene mine.
-Kan jeg få gi dere noe å spise? -Ja!
-Kom inn. Innbrudssikker dør. -Gjerne. Takk.
-Tusen takk. -Velkommen.
-Se på de små kattene! -Se på Squeegee!
Hvor skal jeg hvile øynene?
Det er så mye større enn jeg forventa!
Dette er himmelen.
I jøsse navn!
Jøss.
Herregud.
Så nusselige!
Alt er så søtt! Hver eneste ting!
Hva er dette?
Førsteinntrykket av OMG Squee?
Det var veldig uorganisert. Litt rotete.
Det vil ikke fungere for en kundebasert bedrift.
-Kan jeg få en sånn? -Ja.
-Det har jeg lyst på. -Hva vil du ha?
Denne inneholder ube. Sitronsmør.
-Jeg elsker sitrongreier. -Jeg også!
Kan jeg få? Det er dobbelfisting på den gode måten.
-Ja. -Skjønner du?
Jeg vil ha den.
Alt jeg klarer å tenke på framover nå, blir sitrondonuts og mer sitrondonuts.
-Jeg danser av glede. -Sarah lager gode donuts, altså.
Jeg elsker dem!
-Nå får jeg sukkerkick! -Så godt at du liker dem!
Derfor skal man ikke gi barna sukker!
Dette er mammas mareritt.
Hvorfor kom vi, igjen?
Slutt å putte ekle ting inn i munnen, Antoni!
Antoni tar hva som helst i munnen.
-Tan gjorde det mest. -Hva er det?
Ja, jeg er nysgjerrig av natur.
Har noen en flaske med noe mystisk og vil putte det i munnen min…
Jeg vet hvordan det høres ut… Jeg klarer ikke å la være.
Svelg! Du klarer det! Jeg har tro på deg!
Jeg er nervøs. Elsker jeg det? Hater jeg det? For et eventyr.
Sarah! Jeg glemte at du var her.
-For ei søt T-skjorte! -Ta ei.
Nå lager vi noe å drikke. Det var deilig!
Så bra. Det er det vi prøver på.
Har du alltid drømt om å starte egen bedrift?
I mitt gamle liv var jeg frilansfotograf. Jeg har alltid jobba på egen hånd.
-Du har alltid vært kreativ. -Ja. Jeg liker å lage ting.
Jeg bestemte meg for å bare hoppe ut i noe vanskelig. Liker ei utfordring.
-Jeg liker å glede andre. -Derfor går vi overens.
Vi liker også å glede andre. Derfor fungerer denne energien.
Jeg elsker det!
Når du treffer Sarah, kjenner du hvor ekte hun er. Det trollbinder deg.
Så godt.
Selv etter et tøft år er kjærligheten til å ta og føle på.
Vis meg rundt, nå. Jeg vil se alt.
-Greit. Så… -Etter deg.
I hjørnet er iskremmaskinen vår.
Vi hadde tenkt at folk skulle se på at Michael lagde taiyaki.
Hadde ikke penger til å gjøre det ferdig. Vi kom aldri så langt, da.
Gulvet ble aldri ferdig. Vi gikk tom for plass.
-Bakinga tar opp mye plass. -Det er mye å forberede.
-Vi flytter oss rundt hele tida. -Går inn i hverandre.
Ja. Det er litt labyrintaktig, men vi har tatt inn eller laget alt selv.
Jeg har laget alle neongreiene.
Vent. Lagde du neongreiene?
Jeg skar alt ut, malte det og satte inn lysene. Alle lampene.
Hun er montør. Hun er baker. Hun er elektriker.
-Du er virkelig driftig. -Jeg har mye på gang, Bobby.
All ære til Sarah for å holde åpent under pandemien.
Jeg gleder meg sånn til å få gjøre ferdig alt det uferdige.
Jeg er klar for skiftet mitt, damer.
Hvordan tilpasset du deg under pandemien?
Vi snudde på hælen så mange ganger at jeg kan kalle meg basketspiller nå.
Til slutt endte det med at vi lukka dørene våre
etter et litt stusselig forsøk på en stor åpning i midten av mars i fjor.
Jeg lagde mange figurmakroner. De er veldig populære.
De siste figurene vi lagde var til kinesisk nyttår.
Man kunne forhåndsbestille dem på nett.
-De ble vel utsolgt på ti minutter. -Oi!
Etter seks til åtte uker med intens makronbaking kjente jeg det i kroppen.
-Var det bare du som bakte? -Jeg er den eneste, ja.
-Hvordan? -Det gikk med mange timer.
Men vi måtte ha penger til husleia.
-Stakkars små hender, da. -Jeg vet det.
Jeg sier alltid at jeg har de leddgiftbefengte hendene her.
Vanskelig å ikke bli glad i noen med en sånn lidenskap for det de gjør.
Jeg legger ikke ut noe før jeg er helt fornøyd.
Det ante meg. Du er litt av en perfeksjonist.
Det gjennomsyrer hele OMG Squee.
-Velkommen til mitt hovedsete. -Så søte makronene er!
Tenker du noen gang over hvor du vil at OMG Squee skal være om fem år?
På lang sikt kunne jeg tenkt meg å jobbe mer med de kreative sidene.
Sende varene våre til folk via post.
Vi får forespørsler, men vi klarer ikke å møte etterspørselen når jeg gjør alt.
-Dere får ikke laget nok, altså. -Nei.
Vil du smake?
-Velg fjeset som appellerer til deg. -Gurimalla.
Dette er dulce de leche.
-Jeg forventa ikke den ekte… -Jo da.
-Trodde den var piska inn. Utrolig. -Begge deler. Piska inn…
Og ikke for søt.
-Jeg liker… -Den er perfekt.
Jeg forstår Sarahs lidenskap for matlaging,
men hun vil jobbe mer kreativt,
ikke bare stå på kjøkkenet hele dagen og pynte makroner og donuts.
Hun burde lære andre å lage dem.
Kjempegodt.
Fortell meg om alpeluegreia di.
De er veldig søte og morsomme. Jeg kan også dytte alt håret under.
OK. Hvilke flere ting utgjør OMG Squee-uniformen?
Før gikk vi med rutete skjorter i svart og hvitt.
-OK. -Folk likte dem.
Bortsett fra Kelly. Hun hater dem.
Men da pandemien kom, gikk vi over til mer vanlige klær.
-Ikke sant. -Jeg går alltid med noe sånt som dette.
-Kan jeg få se uten forkleet? -Ja.
OK.
Du ser litt skitten ut, for jeg ser mange flekker.
-Du har hull i T-skjorta di. -Ja.
Jeg sliter med å se den som lager de vakreste og helt perfekte varene,
siden hun går i T-skjorte og jeans.
Jeg prøvde nok hardere før, tror jeg.
-Jeg liker vintage-snittene. -Herlig. Trangt rundt livet, så utsvinga?
-Ja. -Ja.
Jeg liker god passform. En god fasong…
Denne uka skal jeg finne tilbake til Sarah med den store drømmen.
Jeg elsker virkelig sjappa di.
-Takk. -Så munter.
-Takk. -Så gledesstrålende.
Ta av deg alpelua. Vi må se.
-Vil du? -Får jeg lov?
Der var det mye på gang. Jøss.
Massevis.
Da jeg fikk se håret som skjulte seg under alpelua, stoppa verden opp.
Få høre nå. Du bleika og stripa håret. Brukte litt lilla og blå farge.
Ja, da jeg ville la det vokse ut, gjorde jeg ting "for moro skyld".
Så hata jeg det og lot det være.
Når tenkte du sist: "Se på meg'a, for ei reim"?
Det er nok ei stund siden.
Jeg slutta bare med alt. Sånn som mange flere, sikkert.
Nå er det tid for egenpleie.
Du skal få manikyr og pedikyr, gi deg selv kjærlighet.
Det har jeg aldri fått før.
-Jeg vet det. -I hele livet? Å, herregud.
Det høres ut som om du er klar for å dyppe tåa di i skjønnetsdammen,
og så kanskje bare hoppe uti.
Det hadde vært så fint.
Nam.
Hvor er iskremen?
Jeg vil så gjerne høre om dine erfaringer
med å ha asiatisk opphav her i Austin i Texas?
Det er nok maten som knytter meg mest til kulturen.
Noen forstår ikke helt hva vi driver med.
De sier: "Forstår ikke hvorfor dere ikke bare selger vaniljeis."
Vanilje er jo flott, svarer jeg. Men det er ube eller svarte sesamfrø også.
Da pandemien brøt ut visste vi at det kom til å gå utover oss,
siden vi hadde en leder som sa "Kina-viruset".
Noen ganger ser ikke andre deg som menneske.
-Nei. -Det opplevde vi ganske ofte.
Skiltet ble stjålet. Folk stjal julepynten vår.
-Noen sparka inn døra. -OK.
Før var den av glass. Som sikkerhets- tiltak erstatta jeg den med ei ståldør.
-Skjønner. -Vi fikk mye å hanskes med.
Hva føler du akkurat nå?
-Jeg er bare… overvelda. -Ja.
Jeg lener meg ofte på Kelly. En veldig god venn.
Men mange forstår ikke. Vi er jo bare tre. Og jeg…
-Jeg gir alt jeg har for stedet. -Hvor mye har du å gi deg selv, da?
-Ikke veldig mye. -Vennen min, da. Jeg må gi deg en klem.
-Det må du. Du fikk meg til å gråte. -Jeg vet det.
Vi skal hjelpe deg med å finne tilbake til deg selv.
Takk.
Før vi begynner, vil jeg høre hva dere to tenker om det som skal skje nå.
Jeg er spent på Sarahs vegne.
Jeg vil at folk skal få se hvor flott hun er.
-Glad i deg. -Enda bedre!
Kan vi få et "squee" på tre før vi drar?
En, to, tre!
Squee!
-Si ha det, for du blir med oss! -Ha det!
Jeg vil løfte Squee opp et hakk.
Det skal ikke bare fungere for Sarah og betjeningen, men også for kundene.
Hvordan du framstår, er viktig.
Jeg mener ikke at Sarah skal gå i ballkjole.
Men jeg vil at Sarah skal føle seg sterk. At hun blir selskapets ansikt utad.
Mitt mål er å vise Sarah hvordan hun kan få et bærekraftig forhold til håret.
En stil som får henne til å føle seg fin, som hun ikke vil gjemme under ei lue,
for hun har jo liksom ødelagt håret med blekemiddel.
Hun har helt tydelig god kontroll på produktene.
Sarah må kunne stole på at andre kan hjelpe til også,
slik at hun kommer seg videre og kan gjøre andre ting.
Sarah føler seg overveldet. Det er veldig viktig at hun forstår
at hun kan be om hjelp fra nabolaget og miljøet rundt.
Hun skal vite at hun ikke er alene.
DAG 2 LAT SOM DU KAN, SÅ BLIR BAKINGEN SANN
PUST!
Jeg hadde lyst til å tilbringe tid med deg først.
Takk.
Nå som du begir deg ut på denne reisen, ville jeg forsikre meg om
at du kan ta imot alt dette på en god måte.
Alle bør kunne fortelle andre hvordan man har det, hva vi trenger.
Jeg opplever ikke at du har erfaring med
å få snakke om hva du føler og trenger så ofte.
Ikke veldig, nei. Jeg mener…
Jeg vokste opp i en familie der vi ikke snakka særlig om følelser.
Du har din dag, og så… Det blir bare sånn du gjør det.
I går sa du at du stundom hadde følt deg veldig overvelda?
-Ja. -Det skjønner jeg.
-Hva tenker du på? Du blir emosjonell. -Det er bare så vanskelig. Det er…
Det er bare…
Jeg trenger hjelp.
Bare at noen…
Bare det at du er her…
Det er…
Jeg vil ikke legge byrden på Michael og Kelly hele tiden.
Jeg føler liksom ikke at det er noen andre jeg kan spørre.
Jeg vil hjelpe deg med å finne ut hvordan du skal få støtte.
Det er en restaurant her borte, med en mann jeg vil at du skal treffe.
OK.
Han er en framgangsrik bedriftseier, eier flere restauranter
og har opplevd nesten det samme som deg.
-Jeg vil at du skal treffe ham. -OK. Greit.
-Takk. -Bare hyggelig.
-Jeg har grått hele tida. -Det går så fint, så.
Takk.
Sarah. Dette er min venn C.K.
-Hyggelig. -Hyggelig.
-Sett deg der. -OK.Takk.
Jeg kjenner til stedet ditt. Jeg har spist din taiyaki.
Den er kjempegod. Det er vanskelig å finne, altså.
-Så godt at du liker den. -Selvsagt.
C.K. Chin er en av restaurantbransjens støtter.
Han forstår Sarahs situasjon.
Som asiatisk bedriftseier har også han måttet kjempe.
Nå må Sarah få møte andre og forstå at hun ikke er alene.
Ingenting knytter folk tettere sammen enn mat.
-Jeg eier den kinesiske Wu Chow her. -Jeg elsker restauranten din.
Takk. Den er oppkalt etter bestemor, men den største grunnen til at vi starten den
var at jeg ville dele en del av min kultur med Austin.
Uansett hvor annerledes jeg ser ut eller føler meg…
Når vi deler mat og noen sier "jøss, så deilig",
kan jeg plutselig tenke: "Oi. Vi er enige om noe her."
Det var sånn jeg følte meg.
Bedriftens identitet er tett knyttet til min egen.
-Jeg lager jo menyen. -Den er deg.
-Jeg startet OMG Squee hjemme. -De beste stedene starter der.
Mye av det vi gjør på OMG Squee er ting som er nostalgiske for meg.
Det minner meg om da jeg var barn.
Bestevennen min var filippiner. Vi spiste Halo-Halo på kjøkkenet hennes.
Jeg husker den eneste butikken med matvarer fra hele Asia.
-Det stemmer. -Det er nostalgisk for meg.
Jeg ville dele ting som jeg ikke fant andre steder,
ting som ingen andre lagde.
Jeg elsker å forklare andre hva svarte sesamfrø smaker, for eksempel.
Vi forlot kjøkkenet hjemme og delte lokale med ei kaffesjappe.
Da de flytta, måtte vi ta over hele stedet.
Vi var ikke helt forberedt på det.
-Kom dere ut eller steng, liksom. -Nettopp. Jeg kjenner til følelsen.
Vi gjorde det vi kunne og bygde opp alt stein for stein.
-Tre stykker driver hele restauranten. -Det har vært mye.
Jeg må si noe om hvor fint det er å gjøre noe vanskelig.
Da jeg flytta hit, var det kjempevanskelig.
Overveldende. Vi visste ikke hva vi dreiv med, hvordan vi skulle klare det.
Men vi tente på tanken om at vi kunne få det til.
At vi var gode nok, at lidenskapen vår var sterk nok.
Etter 30 sekunder med deg, så hører jeg lidenskapen din.
Ingen snakker om sesamfrø…
-Jeg er så glad i det. -…med kjærlighet.
Da jeg fant andre som elska å lage mat… Vi diskuterer salt, liksom.
"Se på de ulike typene salt. Vi har fantastisk fleur de gris."
Alle ser på oss som om vi er gale. Men det er jo sant.
Fint å ha noen å diskutere jobb med.
-Ja. -Å ja.
Blir det tungt, ber du om hjelp.
Hvor ofte spør du andre enn de to du kjenner?
-Jeg har ingen å spørre. -Nå har du jo meg.
Du er en del av lokalsamfunnet. Det blir du raskest ved å snakke med andre.
Har du en restaurant du liker, finn ut hvem kjøkkensjefen er og si:
"Neste gang tar jeg med litt av min mat." Sånt gjør vi for hverandre.
Kokker prøver å drepe hverandre når de besøker andres restauranter.
Bombarderer hverandre med mat. For det er vårt felles språk.
En morgen bestemte du deg for å stå opp og lage mat til folk.
Du er en av oss nå.
Du har et flott produkt. At du vil gjøre det bedre
er en del av vår bransjekultur. Ikke glem det.
Derfor elsker jeg denne forbindelsen.
C.K. har vært snill og sagt seg villig til å bli til støttespiller.
En du kan snakke med om det du opplever.
Stenger du det inne, kommer det til å bli for tungt.
Jeg er enig. Ja.
Takk for at du deler dine erfaringer om ting jeg kjenner på også. Så…
Sarah baker fordi det gjør henne glad.
Men gleden forsvant midt oppi all ståheien.
Nå er det på tide at hun innser
at når hun trenger støtte fordi hun er overvelda,
så fins det folk hun kan kontakte, som gjerne stiller opp.
Vi er alle litt arbeidsnarkomane.
Det er alltid mer å gjøre. Akkurat nå er det noe å gjøre.
-Men dette er også viktig. -Ja.
Forsikre deg om at du setter av tid til det, til deg selv.
Takk skal du ha.
DAG 3 TA DEG TID TIL Å LUKTE PÅ BAKSTEN
-Luftfuktigheten, altså. -Det er vanskelig. Jeg har krøller.
Det er mitt problem også. Kunne ikke fått mer krøller nå.
Krøllene er kjempesterke. Det tar så lang tid å føne dem ut.
En lang prosess.
-Gleder du deg til å handle? -Veldig.
Jøss!
Sarah er veldig glad i vintage.
Hun elsker 50-tallet, tidlig 60-tall,
elsker utsvinga skjørt med smal midje. Det passer hos OMG Squee.
Jeg vet akkurat hva jeg kan gjøre om det er dette hun liker.
Fortell meg om handlevanene dine. Hvor og hvor ofte handler du?
Til meg selv handler jeg kanskje… én gang i året.
Ikke bli blyg. Det er forståelig.
Mange har verken tid eller nok penger. Særlig ikke bedriftseiere.
-Fortell meg om kroppen din. -Jeg har ei veldig stor rumpe.
OK.
-Kan jeg be deg om å snu deg? -OK.
-Du har en veldig fin stump, da. -Takk. Jeg håpte du ville si det.
Jeg elsker fyldige rumper. Du har en flott stump.
-Det er bare vanskelig å finne klær. -OK.
Siden jeg driver bedriften, har vekta gått kraftig opp og ned.
Da jeg begynte, var jeg ekstremt stressa.
Jeg gikk vel ned noe sånt som 18 kilo på fem uker.
Jøss.
Da covid kom, så ble det mer som "covid-13" eller "covid-18". I kilo. Ja.
Da blir det vanskelig å finne klær.
Derfor handler dette virkelig om hvordan du føler deg.
-Nå vil vi at du skal føle deg lykkelig. -Ja.
-Se deg i speilet, er du snill. -OK.
Du har en posete T-skjorte som henger ned ganske mye.
Den hadde vært så mye finere med bitte litt bedre passform.
Du har en nydelig timeglassfigur. Du gjemmer den bare.
Mitt mål i dag er at du slutter å gjemme deg.
Når jeg går inn, skal jeg tenke: "Hu her eier sjappa."
-Ja. -"Sjappa er hennes. Hu veit at hu er rå."
La oss vise det fram. Jeg har alt noe i prøverommet til deg.
-Vi prøver. -OK.
Prøv, selv om du er usikker. Det gjør ingenting om det ikke funker.
-Høres bra ut. -Flott. Prøverommet er her borte.
Det er tydelig at Sarah har noen komplekser for kroppen
jeg helt ærlig ikke forventa.
-Er du klar? -Jeg er klar.
Hun gjemmer bort det hun ikke er fornøyd med.
OK!
-Stå der, du. -OK.
Jeg må be om noe kontroversielt. Jeg aner ikke hva som fins under lua di.
-Kan jeg få se? -Ja da.
-Ja! -Det er masse hår.
-Mye lengre enn jeg forventa. -Ja. Jeg har mye hår.
La meg få høre hva du tenker.
Kjolen er søt. Jeg liker den øverste delen best.
-Skjørtet likte jeg ikke like godt. -Er kortere bedre? Eller større?
-Kanskje kortere. -Ja? Vise litt mer av beina.
Det elsker jeg. Går du med noe som stopper over knærne?
-Nei, knelangt er det vanlige. -Godt å vite.
-Litt kortere. Ja. -OK.
Når jeg handler vintage, forventer jeg alltid at jeg må få sydd det om.
Det passer aldri helt.
-Det ordner vi lett. -Jeg liker overdelen.
Elsker toppen.
Hadde det vært en topp og jeans, hadde jeg brukt det hele tida.
Jeg elsker dem som ikke er ja-mennesker. Jeg omgir meg ikke med ja-mennesker.
Di kjerring! Unnskyld ordbruken, altså.
-Hvorfor sier du det? -Hjemmer du dette?
Vis meg rumpa di.
Ja.
-Jeg føler meg høy. Det er fint. -Flott.
Jeg hadde nok ikke tatt på meg disse to sammen,
men brukt denne med noe annet.
Dette er en badedrakt.
Det var det eneste jeg fant som virkelig var avslørende
i forhold til det du går med ellers. Jeg vil at du skal se hvor flott kropp du har.
-Takk. -Nå må du se det samme som jeg ser.
Det er så fint å se hvordan hun ser på seg selv,
for jeg tror at hun for første gang på lenge ser hvor flott kroppen hennes er.
Siste antrekk. Kan du komme ut?
-Yndig. -Tusen takk.
-OK. Jeg har en annen type alpelue her. -Gurimalla!
Vi har fått den brodert. Jeg vil gjerne at du prøver den.
Jeg håper at den passer. Var ikke den fin, da?
-Jo, veldig fin. Takk. -Jeg elsker den! Bare hyggelig.
Jeg vil at du skal se at selv små endringer utgjør en forskjell.
Jobba du i dette og serverte kunder på uteserveringen,
hadde jeg tenkt: "Det er eieren."
-Dette likte jeg kjempegodt. -Bra.
-Nå er vi her. Etter deg, vennen. -Takk.
Vi skal møte et av mine yndlingsmennesker i hele verden, Antoni Porowski!
-Så fin du er, Antoni! -Se på henne, da!
Du er jo kjempefin! Hei!
Så fin du er. Du bruker mitt forkle.
Jeg har bakt alene i hele dag.
Jeg tuller. Kelly var her, da.
Hun fortalte meg at du er kunstner og perfeksjonist,
men at det tar en stund før du stoler på andre.
-Det stemmer nok, ja. -Ja.
Nå skal du være lærer, så er vi elever.
-Gurimalla. Kult. -Ja!
Sarah er en perfeksjonist. Hun er en vaskeekte artiste.
Fransk for "kunstner".
Er du den eneste teknisk kyndige her, kan du ikke utvide.
Alt begrenses av hva du får til. Kan du delegere noe til andre,
kan du gå ut av kjøkkenet og drive bedriften.
Ja. Nå er jeg klar til å komme meg videre og ikke måtte være her hver dag.
Hun bruker utrolig mye tid på å perfeksjonere teknikken på donutene.
Jeg vil bare vise henne at hun kan gi stafettpinnen videre.
Vi er trygg på at det er mulig.
Jeg har lært alt selv. Gjort alle feil man kan gjøre.
-Vi skal vise deg flere feil, vi. -Jepp. Da setter vi i gang.
Hvis dere skal pynte sånn som jeg gjør, tar dere glasur på jordbærfasongen.
-Samme med sitron? -Den med sitron pleier å bli en bjørn.
Jeg elsker en god bjørn.
Jeg tar litt av den hvite sjokoladen i sprøyteposen og limer på ørene.
-Hvordan er avstanden? -Litt smal, men det går bra.
Dypp dem. Bare et lite kyss på toppen.
Det var ikke et kyss, men en hel…
Jeg så din, og føler meg mye bedre.
Nå viser vi dere ganske tydelig at det er vanskelig å pynte donuts.
En bjørn med en flott personlighet.
-Mora hans syns at han er kul. -Mora, ja!
Hun er nok veldig skuffa inni seg.
Noe voldsomt. Men jeg håper hun setter pris på innsatsen og formålet.
Nå skal jeg vise deg bedre sprøyteteknikk.
Ikke ha for mye i håndflata, da blir det tungt for håndleddet.
Så sprøyter du det på slik.
-Du lager store klatter. -Jepp.
Og så den.
En av de viktigste ingrediensene når du baker er tid. Vente på at det tørker.
At alt gjør greia si. Det er gøy.
Hun vil jo åpenbart lære andre dette. Hun er stolt av produktet.
Tenk at Sarah ikke bakte før hun starta OMG Squee.
Ikke at det var så mye, men denne var jeg flink med.
-Den var kjempefin. Stolt av deg. -Jeg kan jo lære.
Du var en veldig tålmodig og snill lærer.
Takk.
-De som lærer av deg, er heldig. -Denne er lett å ta med seg.
Det hadde vært fint å legge dem i ei eske
og ta dem med til lokale bedrifter og se hva de syns om dem.
Skjønner du? At du henvender deg til lokalsamfunnet.
-Var det planen? Flott. -Vi må selge dem.
Sarah og jeg går ut, så kan du rydde og vaske.
-Takk, Tanny. Ha det. -Takk, Sarah, vennen min.
-Dette er gøy. -Ikke sant?
For et eventyr.
Sarah har et fantastisk produkt hun har blitt en kløpper på med årene.
Hun må bare vise det fram.
Vi har mange asiatiskinspirerte smaker
samt noen fra Texas. Jeg er jo ei Texas-jente.
En flott mulighet til å bli kjent med andre bedrifter,
få produktet sitt ut og presentere seg selv.
-Hallo. -Så søte de var, da.
Takk.
Hun får ikke se andre nyte dem, som jo er poenget med bedriften.
-Kjempegodt. -Hun vil gjøre andre glade.
-Det var hyggelig. -Ja.
-Ha en god dag. -Ha det fint. Ha det.
Jeg vil at Sarah skal lykkes, slik at hun kan gi andre den gleden hun ga oss.
-Det gikk knirkefritt. Du er flink. -Nå gleder jeg meg.
Nå skal vi bli kjent der ute.
SMULT TIL VERDEN, OG VERDEN SMULTER TILBAKE
-Jeg har tapeten. -Flott.
Jeg ville vise dere den.
-Kommer hun til å like den? -Ja.
-Få se litt begeistring, da! -Her har du det.
Vi får dette unna.
Sarah kommer til å elske det. Så flott.
Gå inn, da! Vi vil ikke ha regn!
-Jeg sa det med kjærlighet. -Det går fint.
-Så masse regn. Nå er vi her. -Hei!
Vi går bort hit.
-Sett deg. -Takk.
-Hvem ga deg lov til å være så søt, Sarah? -Du?
-Ja. -Bra.
Jeg trengte ikke det, for det tillot du deg selv, da.
-Hei, jenta mi. -Hallo.
-Så godt å se deg. -Meg eller hodet mitt?
Du og hodet ditt. Jeg har noen forslag.
-Du har hatt pannelugg før, sant? -Jeg har vanligvis lugg.
Det er bra. Det gir deg en look selv når du egentlig ikke har tid.
Da kan du bare ordne den. Og resten tar du under alpelua.
Ja.
Jeg setter i gang. Nå vil jeg bare hoppe i det.
Ja. Jeg har masse hår.
Er du fornøyd med å være i bakgrunnen?
-Ikke alltid, men… -Det er bare sånn nå?
-Ja. -Jeg får inntrykk av at du sliter deg ut.
Hva kan vi gjøre for deg, som virkelig gjør deg lykkelig?
Ja… Det krever nok at vi skaffer flere folk.
Det er vanskelig å gi slipp på ting
når jeg har jobba så mye for å komme opp på mitt nivå,
men jeg er klar til å lære andre det jeg driver med.
Da kan jeg gjøre det jeg liker best, å være kreativ.
-Du har så fint hår. Jeg klarer det ikke. -Takk.
Jeg skal vise Sarah en nydelig, lettstelt hårfrisyre som hun liker.
Vi skal finne balansen som sier morsom, profesjonell og stilig. Jepp!
Ja. Kjør på!
Jeg er bare glad for å få jobbe, jeg.
-Vil du prøve din første manikyr? -Virkelig? Jeg har aldri prøvd.
Jeg vet! Denne jenta skal gi deg en fantastisk manikyr.
Hun er en helt rå negledesigner.
-Hei. -Hei. Jeg heter Paige.
-Hei. Sarah. Hyggelig. -Hyggelig.
Vi elsker Sarah. Hun er så søt. Sarah er en helt rå kunstner.
-Jeg er innom bakeriet hele tida. -Herregud! Er det sant?
Ja. Jeg risikerte faktisk alt og dro dit under en snøstorm.
-Virkelig? -Det snødde.
-Jeg måtte bare dit. -På grunn av sitrondonuten?
Ja, en favoritt. Liker Hong Kong-varianten også.
Den liker jeg best også.
-Da setter vi i gang. -Takk, jenta mi.
Vi har liksom den samme stilen.
-Min første manikyr. -Noen gang?
-Ja. -Nå får du gi deg. Aldri i verden.
Jeg respekterer og beundrer det Sarah har fått til.
Hun har virkelig stått på,
så nå skal hun slappe av. Vi skal ha det gøy i salongen.
Hun skal føle seg kjempefin.
Takk Gud for at jeg ikke har glemt hvordan jeg får sving på hår under pandemien.
Hva er dette håret? Et øyeblikk? En hva? En mulighet!
For å lage fantastisk hår, slik at personligheten hennes skinner.
-OK. Nå er jeg klar til å vise deg det. -OK.
Tre, to, én.
Jeg tuller. Herregud.
Ikke morsomt.
-Herregud. -Ta på det.
-Det er så fint. -Vennen.
Håret er nydelig. Det sier: "Jeg er flørtete og morsom."
"Men jeg lager også tidenes beste donuts i Austin. OK?"
-Kjempefint. -Fyldig?
-Se på neglene. -Jeg vet det.
Det er lettstelt, nydelig, in akkurat nå, moderne, det er OMG Squee!
Tusen takk.
DAG 5 MOCHI TAKK, ALTSÅ
-Er du spent? -Ja.
-Velkommen til vår ringe bolig. -Takk.
Se på det håret, da! Det er kjempefint!
-Hei, nydelig dame. -Gurimalla.
Herregud! Skjorta mi, jo!
-Hva annet, liksom? -Brystmusklene er flotte i den.
-Jeg elsker brystkomplimenter. -Er ikke det tidenes yndigste hårendring?
-Den krøllete luggen, altså. -Sant?
-Elsker den. -Yndig.
-Det er jo uutholdelig fint. -Jeg elsker det. Veldig pent.
Vil noen ha limonade, iste eller en Arnold Palmer?
Ja, jeg tar det du lager, jeg.
-Jeg kommer ut med dem. -Perfekt.
-Velkommen hjem til oss. -Takk.
-Er det ikke fredfullt her? -Veldig fint.
Godt at du kom hjem til oss. Nå flytter jeg inn.
-Takk. -Takk.
-Jeg elsker at du går med T-skjorta mi. -En ny favoritt.
-Skål for at jeg flytter inn. -Skål for det, ja.
-Takk. -Og for den fine uka di.
Den har vært fin, ja.
Jeg sier alltid til Kelly at få har trodd på meg her i livet.
-Derfor må jeg tro på meg selv. -Ja.
Det er det som har fått deg hit, men jeg håper også at du innser
at det fins et helt lokalsamfunn og en bransje rundt deg som vil hjelpe.
Det er helt innafor å be dem om hjelp.
Det forstår jeg. Jeg kommer ikke dit jeg vil alene.
Nå føler jeg meg klar.
-Vi kommer alltid til å tro på deg. -Takk.
Hei, jenta mi. Velkommen til vårt skjønnhetskammer.
Jeg vil gjerne vise deg en rask rutine for ansiktet ditt.
-Høres det bra ut? -Ja, det er flott.
Skal jeg si deg noe gøy, eller?
Alt dette er ditt!
-Seriøst? -Ja.
Herregud. Tusen takk!
-Dette varer iallfall ei lita stund. -Ja!
Vi tar av brillene.
-OK. -Nå…
Jeg elsker dette. Det er et hudserum med solfaktor 40.
-Kult. -Bruk fingrene dine.
Gni det inn i huden.
Se, så flotte negler du har. Er de ikke nydelige?
-Veldig fine. -Du kanaliserer din indre modell nå.
-OK. Nå skal vi ta for oss kinnene. -OK.
Rist litt av, og så smiler du.
Bare på den rundeste delen av kinnet, og så børster du bakover.
OK.
Så tar vi litt bryngelé.
Hvorfor er du så pen? Det var det eneste vi gjorde.
Serum, kinn og bryn.
-Det tok to minutter. -Ja.
Nå til leppene.
En djerv rødfarge på leppene er av og til alt som skal til.
Gni leppene sammen.
-Sannhetens øyeblikk. -Takk.
Veldig fint. Jeg liker de røde leppene.
Hvor mye elsker vi det?
Noen snakker om kjærlighet, hører jeg. Det er mitt signal.
-Ser jeg røde lepper? -Ja.
-Kjempefint. -Jeg er så glad i deg, jeg.
-Ut med deg. Bra jobba. -Takk.
Greit, vennen min. Husker du at vi snakka om å ikke bli igjen på bakrommet?
-At du skulle snakke med kundene? -Ja.
Jeg vil at du skal få en look som gjør at du føler deg som deg selv
og gir deg selvtillit til å si: "Jeg har varene. Jeg har personligheten.
Jeg er skikkelig fin."
Greit. Er dere klare?
-Ja, Tan! -Ja!
Jøss!
-Litt Texas… -Jonathan er målløs!
-Aldri sett noe sånt før! -Beina, ansiktet og håret.
-Disse her? -Ja!
Ja, jenta mi!
-Hvordan føler du deg? -Flott. Dette hadde jeg gått med hver dag.
-Det gjør meg så glad! -OK. Siste antrekk.
-Klar? -Ja!
OK, Sarah.
-Ja! -Dette er bare så deg!
Du er så stiling. Gå på catwalken, liksom.
Hvem er du?
-Pang. Ja. -Dette antrekket elsker jeg, Tan.
-Jeg også. Takk! -Nå må vi se på det nye bakeriet.
-Gjerne. Er du klar? -Ja.
Skal vi få penger til en utvidelse av bedriften av Elon Musk i antrekket?
Se der, da.
Jeg er så spent. Jeg leste at folk etterspør boba.
-Der har du en mulighet i markedet. -Jeg vet det.
Du kan stå på gatehjørnet og si: "Boba, mochi-donuts."
"Boba" betyr "store bryster" på kinesisk.
Jeg kan jo stå på hjørnet og bare si: "Hei!"
-Nærmer vi oss? -Ja. Ett minutt unna.
-Du burde fått bind for øynene… -Hallo!
Vi har et bind! Bra!
O-M-G!
-Herregud! -Herregud!
-OMG Squee! Den frasen… -Ikke sant?
-Nå er vi glade. Bare vent, du. -Lover du at du ikke ser noe?
-Jeg ser bare skoene dine. -OK.
OK. Klar?
Tre, to, én.
-Squee! -Squee!
-Herregud! -Ikke sant?
Jøss!
-Jøss! -Ikke sant?
Nå ser du OMG Squee.
-Vi har fått skilt! -Ser det på mils avstand.
Rullegardiner holder sola ute.
-Takk. -Lanterner.
-Elsker at du beholdt dem. -Det er veldig… kult.
Jøss! Så fint det er!
Herregud.
-Jøss. -Jøss!
-Kult! -Ja!
Se på disken!
Nå har du utstillingsmontere. Masse plass til forberedelser.
Nå er det mye plass her. Det er fantastisk.
-Der er neonskiltet du lagde. -Å ja.
-Jeg elsker det. -Fint, nytt marmorgulv.
-Fett. -Jøss.
-Jeg elsker disken. -Ikke sant?
Takk, Bobby.
Du kjenner bedriften bedre enn meg,
men jeg føler virkelig at mochi-donutene kan bli en gullgruve.
-Jeg kontakta Goldbelly. -Jøss.
En fantastisk plattform der alt fra kjendiskokker til håndverksbakere
kan selge varer i hele landet.
De så på nettsidene dine og ble veldig opprømte.
Hvis du har lyst til å gjøre dette, hjelper de deg med alt på veien dit.
Takk.
Jeg håper ikke at det betyr at du lager alle, men får hjelp.
-Takk, Antoni. -Skulle bare mangle!
Det setter jeg pris på.
Jøss.
Dette er helt vilt.
-Herregud. -Overraskelse!
Herregud!
Jeg elsker den krøllete luggen!
-Hva syns du? -Fantastisk. Dette er sinnssykt.
Det var et flott utgangspunkt. Hun hadde gode ideer her.
Men jeg håper at denne uka var en oppvåkning for Sarah.
Om hvorfor hun begynte, hvorfor hun elsker det og at hun er klar for framtida.
Ja.
Det betyr så mye at dere kom hit.
Det er hyggelig å vite at andre tror på det vi gjør her.
-Vi tror på deg! -Takk.
Kan vi bare gjøre én ting før vi drar?
Én, to, tre.
OMG Squee!
Greit! Nå må vi dra. Tusen takk.
Sarah skal vite at det er greit å be om hjelp.
-Vi tror på deg. -Takk.
Da blir hun kjent med lokalsamfunnet, de som vil støtte henne,
og så kan hun bli lykkelig.
-Glad i deg. -Ha det!
Ha det!
Hei, dere.
Dette er donuts fra OMG Squee.
Jeg har savna sitrondonutene siden vi dro.
Små bedrifter kan være vanskelige å drive. Særlig i tøffe tider, som det siste året.
Du må huske at alle bestanddeler betyr noe.
Deg selv også.
Du må være villig til å endre deg, tilpasse deg og stole på folk.
Alt ser kjempegodt ut.
-Ikke for å skryte, men ja. -Vanskelig å bestemme seg.
Og til alle de andre gründerdivaene som står på gjennom tøffe tider.
-Kan jeg få en Jonathan Van Ness? -Ja, jenta mi.
Jeg er glad i dere. Ja!
Jeg glemte hvor gode de var.
-Kjempegode. -Smakfulle.
-Hva er yndlingssmaken din? -Sitron.
-Jordbær. -Jordbær foran sitron?
-Takk! -Takk. Hyggelig å treffe deg.
Godt å se deg.
-Nå vil jeg ha en donut, altså. -Jeg også.
-Skal vi hente litt? -Kom igjen.
#QEHIPTTIPS
INGEN TID Å MIDJE
Vi vet alle hvordan det er å handle, men ikke orke å prøve. Jeg har en løsning.
I stedet for å prøve jeans eller skjørt
kan du sjekke om de passer i midja ved å ta de rundt halsen.
Jeg lover at dette funker.
Passer den rundt halsen og endene møtes,
bør det være riktig størrelse. Jeg vil bevise det.
Bra, ikke sant?
Tekst: Fredrik Island Gustavsen