СЕРІАЛ NETFLIX
ЛЮБОВ
Неон.
Сидіти. Ні.
Привіт усім. Маємо нового героя.
Дай місце Тану.
-Справді? -Йди.
-Так! Давай. -Ура.
-Дай Тану місце. -Давай.
-Гарна дівчинка. -Можна я сяду?
Дякую, солоденька.
-Не кусайся. -Добре.
Героя цього тижня звати Кріс Бейкер.
Йому 36, і він живе в Остіні, Техас.
Я б описав себе як татуйованого, злого, лайливого благодійника.
Він захищає безхатченків.
-Ого, добре. -Так.
-Клас. -Це дуже важливо.
І маємо коротенький кліп.
Фонд «Інші» дає бездомним мінімальну зарплату
за прибирання вулиць міста.
Кріс Бейкер — виконавчий директор.
Відчуття згуртованості, причетності, гідності —
саме це творить дива.
Я засновник і виконавчий директор
НПО з допомоги бездомним під назвою «Фонд "Інші"».
Ми віримо в право людини на житло.
Як там душі?
Цей зламався, але ми його полагодили.
Тепер вода тече без перебоїв.
Ми надаємо доступ до гігієни й харчування,
щоб вони жили достойно,
поки вибираються зі свого становища.
Допомагати цим людям повернути гідніcть — це неабищо.
З нетерпінням чекаю на зустріч з Крісом.
Чудово.
УСІ ЗНАЧИТЬ УСІ
Так, народ.
Наш герой — дбайливий тато. Він одружений з Елізабет.
-У них двоє дітей: п'ять і вісім років. -Мило.
Кріса номінувала Ліз, його дружина.
Таких співчутливих і добрих людей як він ще треба пошукати.
Але водночас мені здається, що він не є таким добрим до себе, як до інших.
Кріс ціле життя соромиться своєї ваги.
-І недавно переніс шлункове шунтування. -Ого.
Але ще не купив одяг під свої нові розміри.
Ясно.
Ще чотири місяці тому я важив 180 кг.
Тому тепер на мене все завелике.
Кріс працює по 18 годин на день, ніколи не вдягається відповідно
на зустрічі з інвесторами і боїться, що це не дає йому
знайти гроші для нужденних.
Заправимо сорочку в штани і по всьому.
Приготуйся. Раз, два, три і… Соль.
Кріс боїться, що вічно робить замало.
Дружина непокоїться, що якщо так триватиме далі, він вигорить.
Він так турбується про свою організацію і людей,
що йому важко від них відірватись.
Гадаю, усім, хто працює в різноманітних соціальних службах, важливо пам'ятати
про рівновагу між роботою і життям.
Інакше можна віддалитися від того, що любиш поза роботою.
Моя мама, яка померла п'ять років тому,
сказала, що мірилом успішної людини
є те, як навколо неї почуваються інші.
Ці слова дуже врізалися мені в серце.
Було дуже важко, коли не стало мами Кріса.
Ми купили цей дім і переїхали сюди,
а невдовзі і вона.
Прожила тут всього п'ять днів, а тоді померла.
Було дуже важко почати життя в цьому будинку після такого.
І я знаю, що Кріс не хотів тут бути.
В кінці тижня на Кріса чекає дуже важлива подія.
Він вестиме кампанію зі збору
шести мільйонів доларів для своєї організації.
Буде великий дебют з купою людей.
Наша мета — отримати фінансування
для перехідного притулку на 200 одиниць,
який ми будуємо в Есперанзі.
Якщо не отримаємо кошти, усе розвалиться.
Думаю, зараз Кріс потребує допомоги більше, ніж будь-коли,
бо навколо цієї події дуже багато стресу.
Йому треба почуватися добре і впевнено.
Місія цього тижня.
Так?
Допоможемо невпененому активісту
подбати про себе.
Так!
Що це було?
ДЕНЬ 1
ДОПОМОГА ІНШИМ — ОРЕНДНА ПЛАТА
ЗА ПЕРЕБУВАННЯ НА ЗЕМЛІ. - МУХАММЕД АЛІ
Знаєте, та будівля, яку ми називаємо «кухнею»?
Ми її закрили, щоб «Фрі Ланч» могли там щодня готувати.
Поживно і корисно.
Це тут? -Так, приїхали.
-Так. -Добре.
Проблема в тому, на мою думку,
що вже немає такої нагальної…
Ми тут!
-Привіт? -Привіт.
Як у вас справи?
Крісе, приємно познайомитися.
Радий зустрічі.
-Так. -Обіймемося.
-Приємно познайомитися. -О Боже.
Дякую. А вас як звати?
Кріс поняття не має, що відбувається.
Ні як це все працює, ні що ми робимо.
Я міг би сказати йому, що Тан переробить його офіс, і він погодився б.
Чим ви тут займаєтеся?
Це один з наших офісів.
Звідси ми керуємо програмою «Робоча сила».
Ми щодня даємо роботу
десь 60-70-м бездомним людям.
-Ого. -Цим ми тут і займаємось.
Ти робиш стільки добра.
-Дякую. -Так.
-Ну, ми… -Так, це правда.
Мені одразу впало в око, що там доволі пусто.
Як на простір, куди щодня приходять люди, якось там трохи непривітно.
Я хочу це змінити.
Ми б хотіли послухати колег Кріса.
Чому він заслуговує на нашу допомогу,
чому ви його любите і з чим йому допомогти?
Дайте йому костюм на благодійний вечір.
-Гарна ідея. -Він має мати достойний вигляд.
Думаю, для когось, як Кріс…
Ми всі тут через меседж, який він висловив і започаткував.
Так.
А в основі цього меседжу ідея,
в яку ми віримо — що всі люди однаково цінні.
А Кріс заслуговує на те, щоб сміливо вийти наперед
і впевнено цей меседж поширити.
-Так! -Гарно.
Може, хочеш приєднатися до нас?
Дуже гарно сказано.
Складно слухати, коли люди кажуть, який ти чудовий?
Так.
Добре. Я трохи тебе охолоджу. Нічого страшного, Боже.
Кріс хвилюється. Видно, що він не звик бути в центрі уваги.
Але цей тиждень ми присвячуємо йому,
бо саме він усе це очолює,
і ми хочемо, щоб він думав про себе так, як думають про нього інші.
Екскурсія?
-Так, тут у нас кухня. -Кухня.
-Класні шафки 50-х. -Ага.
На щастя, ми тут не готуємо вечерю на День подяки чи щось таке.
Бо роздаємо тільки обіди.
Тому ми просто робимо сандвічі, збираємо…
Отже, готуєте щось легке.
-Саме так. -Добре.
Це кавоварка на всіх?
-Здуріти можна, правда? -Боже.
Думав, я купив ще одну.
Головна скарга — що тут постійно не вистачає кави.
А люди можуть приносити їжу?
На місцях чи… Ми точно поговоримо…
-Так. -У нас є для цього…
Треба побачити дім.
Покажи нам свій будинок, будь ласка.
-Хочете до мене додому? -Звичайно.
Такий крутий будинок.
-Дякую. -Прекрасний.
Ну добре. От і дім.
Дивіться, як мило.
Ліз удома!
Привіт!
Радий зустрічі.
Молодець, готуєш.
-Отже, в тебе все добре. -Так.
Скільки тобі років?
Вісім. Так.
І ти допомагаєш мамі?
Молодчина.
Боже. Ви так мило обнімаєтесь.
Вибачте. Я мав це сказати.
Ви як два шматочки пазла.
Словом, вибачте.
-Та нічого. -Вибачте!
Проведете екскурсію?
-Звісно. Ходіть сюди. -Так?
-Тут вітальня. -Гарно.
Ми обрали цю фарбу, бо вона дуже нагадує океан.
Родзинкою цієї кімнати є блакитна стіна.
Але їй там не місце.
Ого.
-Так. -Тато музикант.
-Можна я пограю? -Звісно, без питань.
Отже, музика — це твоя пристрасть поза роботою.
Так. Але ми такі зайняті Фондом,
що я тут рідко буваю.
Прикрийте вуха. Зараз буде гучно.
П'ять-шість, п'ять, шість, сім, вісім.
Ми п'ятеро можемо багато чого зробити разом.
Queer Eye
Тільки не співати чи грати в унісон.
Я йду з цього гурту.
Так!
-Ходімо нагору. -Йдете?
Чекайте, не можна їсти курячі нагетси без кетчупу.
А ви не боїтеся кольорів.
-Так. -Величезна кімната. Краса.
Боббі хвилюється… Я відчуваю. Усе добре, Боббі.
Бо червоний колір викликає тривогу і стрес.
Перестань.
Тут стільки протеїнових коктейлів.
-Мій терапевт… -Усміхнись!
називає це патологічною залежністю.
Усміхнись.
Добре. Що з цим?
Це я фарбував волосся.
Комусь хотілося пригод.
-Так. -Подивимось, що там.
-Так, це вже залишки. -Ага.
То тобі подобається щось таке?
Я б хотів цього позбутися.
О, бачу, в тебе досить багато сивини.
Покажи, чим користувався. Що сталося?
Можна я…
-Зараз зірву з тебе топ. -Я просто…
Дуже дякую.
-Алтеє, хочеш морозива? -Я наїлась, але не відмовлюся.
Я тебе чудово розумію.
То як усе змінилося після операції в плані прийомів їжі?
Що ви взагалі… Я просто бачу багато коктейлів.
Це частина щоденного раціону?
Так, особливо на сніданок.
Протеїнові коктейлі.
Але мені здається, що він вживає їх недостатньо часто.
Це мають бути маленькі прийоми їжі.
-Це нелегко. -Так.
СИЛУ БЕЗДОМНИМИ
Ти недавно сильно схуд.
Чи став ти почуватися впевненіше,
коли наблизився до бажаної ваги?
Так. Але це ще далеко не кінець.
Добре, то який би ти хотів мати вигляд?
-Знаю, це складне запитання. -Так.
Хочу мати вигляд людини, здатної
і спроможної робити мою роботу.
Просто ти вже людина, яка на це здатна,
бо ти там усім даєш жару.
-Ти справді крутий. -Еге.
Але ми починаємо кампанію збору коштів, щоб збудувати інноваційний притулок.
-Чудово. -І якщо чесно…
Люди подивляться на мене і подумають:
«Якою б організацією він не керував, я не пожертвую на неї мільйон».
Як знайти рівновагу?
-Щось таке для роздумів. -Так. Звичайно.
Їхньому будинку бракує догляду.
Деякі шафки не мають дверцят, висять якісь дроти.
Який Кріс на роботі і який вдома?
Я б хотів думати, що в основному вони однакові,
але про це згадувала Ліз:
у мене постійно з собою довжелезний список
важливих справ, про які маю подбати.
-І я в цьому списку переважно останній. -Так.
Цього тижня не бійся зупинитися на собі.
Це одна з найдобріших речей, які мені колись казали.
-Дякую. -Прошу.
То скільки часу ти вже ставиш себе в кінець списку?
У моєму житті був час,
коли я страждав
від різного ступеня залежностей.
-Це частина мого минулого. -Так.
І природно, що в цьому стані ми ставимо на перше місце себе.
Тому зараз я відчуваю багато сорому й жалю,
і це дуже важко.
Мені навіть важко визнати це вголос.
Дякую за відкритість.
Залежність змушує тебе почуватися егоїстично, що б ти не робив.
Але я також знаю про залежність,
що вона допомагає втекти.
Звичайно.
Якщо ти не проти поділитися, від чого ти втікав?
Мені здається, що я завжди забагато про це базікаю,
але цей будинок стався тому, що мама хворіла.
Ми купили його, щоб мати змогу жити разом.
Так.
Але її рак поширився в мозок,
вона полежала в лікарні і все.
Вона жила тут лише під госпісним наглядом,
але нічого не усвідомлювала. А медсестри приходили і такі:
«Ось вам дволітрова банка рідкого морфіну. Тримайте.
Берете це, кришите таблетки, тоді наливаєте морфін,
тоді забираєте ось це і лікуєте симптоми…
Побічною дією може бути смерть, але лікуйте».
І був один голос у моїй голові, який завжди називав мене за це вбивцею.
Тому я робив, що мусив.
А в той самий час наркотики почали потрапляти і в мій організм.
Трохи мені, трохи тобі.
І той морфін,
лоразепам, алпразолам —
уся ця гидота зруйнувала мені життя.
Так.
Це тривало і після того.
Тому…
-Звідси почуття провини й сорому. -Та.
Я розумію.
З цим пов'язано багато сорому й вини, як і з тим фактом, що я товстий.
-Так просто є. -Так.
Тому…
Таке.
Я все розумію.
-Ага. -Дякую, що поділився.
Це допомогло мені зрозуміти, що ти зараз переживаєш
і що вже пережив, а ще, почувши історію про цей будинок,
я зрозумів, що з ним багато чого пов'язано.
Ти щодня тут ходиш
і несвідомо це все відчуваєш і переживаєш.
Це так.
Обіймемося?
-Дякую тобі. -Тобі дякую.
-Буде весело. -Дякую ще раз.
-Будь ласка. -Радий, що ми зустрілися.
Я теж.
Крісе, дякую, що провів з нами час.
Думаю, ми всі знайшли нагоду, щоб зрозуміти, як можемо тобі допомогти.
-Добре. -Маю кілька проєктів.
-Ну то що? Починаємо? -Так.
Чудово. Добре. Ходімо звідси. Вперед!
Ти гадки не маєш, що відбувається.
Ані найменшої.
Це круто. Ми таке любимо.
Дуже сильно.
-Готовий? -Ходімо.
ЧОРНІ МИТЦІ МАЮТЬ ЗНАЧЕННЯ
ШТАБ ФЕЄРИЧНОЇ 5 ОСТІН, ТЕХАС
На жаль, ми досі живемо у світі, де про нас судять із зовнішності.
Тому я хочу додати Крісу впевненості з різними прикидами,
додати більше стилю, щоб допомогти його збору коштів.
Моя мета —
показати Крісу, який у нього буде вигляд в одязі його розміру.
Щоб він побачив себе так, як бачу його я.
Кріс може й не мати інформації
про вітаміни і скільки йому треба вживати протеїнів.
Я зроблю так, щоб його організм отримував усе необхідне.
Кріс і Ліз стільки часу допомагали іншим,
що не змогли перетворити свою оселю на дім.
Але щоб він і надалі допомагав людям,
йому потрібне місце, де він зможе зарядитися разом із сім'єю.
Кріс вважає, що не заслуговує на час для себе.
Тому завжди хоче допомагати всім іншим.
Він має зрозуміти, що брати час на себе — нормально.
Тоді в житті з'являється рівновага.
ДЕНЬ 2
ГОЛОД ВИКЛИКАЄ НЕ БРАК ЇЖІ,
А БРАК ДЕМОКРАТІЇ. - ФРЕНСІС МУР ЛАППЕ
Такі апетитні помідори.
-Що мені робити? -Перевір тостер.
Мають бути ледь спечені.
Ледь.
Маємо нарізану індичку, трохи проволоне, песто і майонезу.
А ще чудовий органічний хліб. Люблю сандвічі.
Я теж. Нагадують дім.
Привезеш їх Крісу й мешканцям Есперанзи?
Допоможу з будівництвом притулку.
-Супер. -І привезу трохи сандвічів.
А хто приготував сандвічі?
Я.
-І Антоні. -Так.
Зараз ми прямуємо до головного табору.
-Добре. -Як бачиш, роботи ще багато.
В основному люди розбивають тут табори і живуть у таких-от будівлях.
Сміття теж велика проблема.
А скільки тут загалом людей?
Кількість коливається десь від 160 до десь 190–200.
Що тебе на це надихнуло?
Ліз була соціальною працівницею і займалася з цими людьми,
а я сам ледь не став одним з них
у певний момент.
Я теж.
Думаю, якби люди замислилися, то зрозуміли б,
що проблема не в людях,
а в нашому суспільстві.
-Це не те щоб воно раз і сталося. -Так.
Це неминучий результат численних суспільних проблем.
Якщо ця пандемія нас чогось і навчила, то це того,
що часто людям не дає втратити дім якийсь один чек.
На 100%.
Тут починається наш комплекс притулків.
Це для нього збір грошей?
Так. На 200 таких.
Єдине, що тут не робили мешканці — це електрика.
То це самі жителі…
І їм за це платять?
-Так. -Круто.
От ми й приїхали. Усі вже тут. Так цікаво.
Привіт.
Привіт, як справи?
-Вітаю. -Радий бачити.
-Вітаємо в Есперанзі. -Привіт.
Радий тебе бачити.
Непогано тут.
Наш бригадир, Енріке.
Скільки часу йде на один будиночок?
Десь шість годин.
Непогано. Шість годин на дім. Чим можу допомогти?
Притулки — не постійне житло.
Їх будують для біженців,
і це вперше, коли такі притулки використовують в Америці.
А це багато каже про те, що з Америкою зараз.
Є. Дякую, Енріке.
Тут треба скобу.
Але тому Кріс хоче зробити ще більше —
зібрати шість мільйонів доларів,
щоб звести для цієї спільноти надійніші оселі.
Ми збудуємо 200 таких
і поділимо на райони по 50 будиночків,
тоді зробимо ванні кімнати, душі,
місця, де можна готувати їжу, збиратися разом у кожному вузлі.
Громада, де вони зможуть піднятися і жити гідно.
-Тримайте. -Тримаю.
-Фірмова страва від Антоні. -Клас.
Для таких, як Кріс, хто сказав: «З мене годі»
і робить усе, що може…
Нам треба тисячі таких Крісів, бо ці люди заслуговують на дім.
Добре.
Молодці. Глянь, які скоби.
ЕЛАЙВ + ВЕЛЛ
Після тебе.
Клас. Це дуже круте місце.
Вперед.
Так.
Маємо розібратися, як отримувати багато поживних речовин
і вітамінів для організму,
але в дуже стиснених і концентрованих кількостях і так, щоб не нашкодити.
Кріс фізично не може їсти стільки, скільки їв колись
через операцію.
Але зараз його організм дуже добре засвоює рідини.
Є багато причин, чому я роблю протеїнові напої сам, і це неважко.
Я все тобі покажу.
Хочу показати, як робити інакше те, що він звик робити.
Я застряг на одному коктейлі.
Він зовсім на це не схожий.
Ти можеш їсти горіхове масло? Арахісове? Мигдалеве?
-Обожнюю арахісове. -Чудово. Візьмемо його.
Мигдалеве я б теж спробував.
То спробуємо.
-Це твій смузі. Відірвемося. -Відірвемося.
Усі горіхові масла.
Я так починаю кожен свій ранок. Трохи горіхового молока.
-Добре. -Люблю його.
Особливо фісташкове молоко.
Воно трохи солоне, трохи солодке.
Тепер банан.
Я беру рослинні білки на основі бобових, а не сироваткові,
і трохи горіхового масла. Мигдалеве.
-Можеш усе туди додати. -Добре.
Густе.
Я особисто додаю просто безбожно багато кориці. Що скажеш?
-Хай буде. -Добре. Додамо багато.
Це білковий порошок на основі гороху.
Він повністю рослинний, і я сам його вживаю. Дуже люблю.
-А там не менше білка? -Ні.
Зазвичай він бере сироватковий білок з молока,
а його важко перетравлювати людям з шунтом у шлунку.
Це буде не простий, магазинний смузі.
Хочу, щоб було якомога здоровіше.
Дуже легко.
Ідеально.
Ставимо сюди.
З малих оборотів.
На приготування смузі з нуля потрібен час,
але виходить набагато дешевше
і ти знаєш, що саме даєш своєму організму.
Ідеально.
Сподіваюся, щойно він навчиться це робити,
то почне готувати їх автоматично, як готував магазинні.
Будьмо.
Боже, як смачно.
Я роблю цей смузі кожнісінького ранку.
На смак, як пряники.
-Дуже смачно. -Так, це все кориця.
Боже, смакує як Різдво.
Воно ніби… Справді як Різдво!
Смакота.
-Посеред літа. -Ти змінив…
Боже мій.
ДЕНЬ 3
ПОДОЛАТИ БІДНІСТЬ — ЦЕ АКТ НЕ МИЛОСЕРДЯ,
А СПРАВЕДЛИВОСТІ. - НЕЛЬСОН МАНДЕЛА
Крісе, готовий до покупок?
-Так. -Добре.
Коли ти взагалі востаннє ходив по магазинах?
Не ходив уже роками.
Хіба що у «Волмарт», щоб знайти щось, що на мене налізло б.
Це було до операції?
-Так. -Ясно.
Швиденько дещо поясню,
бо знаю, що всі, хто активно намагається схуднути,
бояться купувати нові речі, бо думають, що схуднуть ще більше.
-Так. -Але ти просто тонеш у своєму одязі.
І він має протилежний до бажаного ефект.
Так.
Тому, щоб не купувати багато нового одягу, бо це дорого,
я йду до кравця. Знаю, звучить по-багатому, але це зовсім не так.
Але одяг має демонструвати, чого ти досягнув.
А зараз він усе ховає.
Кріс досі думає, що має носити
на п'ять розмірів більші речі, щоб приховати вагу, якої більше не має.
Маєш на думці якийсь конкретний вигляд?
Якщо чесно, я б дуже хотів
просто вдягнути білу футболку й джинси і вийти в люди,
бо я ніколи цього не міг.
Перепрошую. А чому? Біла футболка й джинси?
Тому що… Не знаю. У білому я почуваюся шматком зефіру.
Це тому що я скинув вагу, річ не в моді.
Одягнути білу футболку і пройтися — аж подумати страшно.
Сумно чути, що ти не можеш купити собі навіть таку базову річ.
Тому сподіваюсь, що до кінця тижня,
коли ти приїдеш на цю подію і Ліз тебе побачить, то подумає:
«Десять хвилин ще є».
-Поміряємо щось? -Так.
-Добре. -Нічого не обіцяю.
Але поміряю все.
-Я маю дещо у примірочній. -Добре.
Кріс має зрозуміти, що одяг — це важливо.
Стиль — важливий.
Він може стати переломним моментом того,
як ти себе сприймаєш і чи ставишся до себе добре.
-Крісе, готовий? -Готовий.
Ух ти.
Не знаю, хто це.
Навіть не знаю, хто це.
Подивись у дзеркало.
Стій…
Ого.
-Крісе? -Так?
Що думаєш?
Мені подобається.
Щось зовсім нове.
-Я… -У гарному сенсі?
-Так. Мені дуже подобається. -Добре.
-Думав, воно все буде замале. -Так.
Але тепер дивлюся, і все круто.
-Зовсім не тісне. -Чудово.
Гарні кольори.
-І шаруватий вигляд. -Так.
-Пояснити, чому шаруватий? -Так.
Так ніхто не бачить твоєї форми, бо сорочка сидить вільно.
Дає тобі форму, але й трохи її ховає.
Це одяг не для роботи.
Я не кажу, що так можна прийти до інвесторів.
Бо одяг доволі буденний.
Для зустрічі з інвесторами
я маю для тебе інші варіанти, які покладу в…
-Дивись! Не соромся. -Так.
І не стримуйся.
Непогано.
-Правда ж? -Так.
-Хочеш спробувати ще щось? -Так, залюбки.
Добре.
Клас.
Рок-н-рольний вигляд.
Так!
Бачу впевненість!
Я ще не носив високого взуття.
Так.
Джинси, футболка і сорочка.
-Так. -Нічого надзвичайного.
Почуваєшся сексуально?
Я…
Можливо.
Знаю, ти цього не скажеш. У тебе сексуальний вигляд. Крутий.
Ого.
Хочу, щоб ти випромінював упевненість, як зараз.
Гаразд.
Так.
Так. Попозуй.
МУВ СПОРТИВНА АКАДЕМІЯ НІНДЗЯ
-Нічого собі. -Бачив?
-Що «нічого собі»? -Добре.
Він як людина-павук.
-Ти налякав мого друга. -Вибач.
-Енді. Кріс. -Як справи?
-Радий знаймоству. Вітаю. -Дякую.
Так.
-Як тобі це місце? -Бомбезне.
-Доньці б тут сподобалось. -Так.
Я привів сюди Кріса, щоб він зрозумів,
що через проблеми з самооцінкою і відчуттям провини та сорому
він боїться жити на повну.
Тому ховається в роботі.
Але через це йому бракує рівноваги.
Коли ми говорили, головною проблемою
став брак рівноваги у твоєму житті.
-Погоджуюсь. -Так.
Думаєш, ти заслуговуєш
на вибачення?
Не знаю. Важко сказати. Я…
Я розумію, що ніби так, але емоційно це набагато складніше.
Але думаю, що заслуговую, як і всі.
Думаєш?
Так. Ну тобто…
Я знаю. Це ніби моя мантра — кожна людина заслуговує на вибачення.
Маєш рацію.
Ти на це заслуговуєш.
А чому важче вибачити собі емоційно?
Що тебе зупиняє?
Під кінець маминого життя я давав їй ліки,
які ми знали, що зупинять її серце.
І коли ми вже точно знали,
прийшло стільки родичів і друзів.
Але впоратися з цим я мав сам.
Мене оточувала сім'я,
але в цьому відношенні я був геть сам.
І я заснув на її ліжку.
Під наркотиками.
І проспав десь шість годин.
Поруч з мертвим тілом.
Це ненормально.
-Ти ні в чому не винен. -Так.
Я знаю, що ти це розумієш.
Так.
Але ти маєш у це повірити.
Це не твоя провина.
Прийми це і пробач себе,
щоб мати змогу радіти життю зараз.
Бо зв'язок з дружиною, сім'єю
і собою — ось, що найважливіше.
-Пора. -Пора.
Тобі знадобиться час.
А це перший крок.
Молодець.
Але зі мною
можна й порозважатися.
-Тому… -Так.
-Я декого запросив. -О Боже.
-Зараз прийду. -О ні.
Що? Не хвилюйся.
Усе буде добре.
-Мама твоїх діток! -Привіт!
Привіт!
-Як ти? -Добре. А ти?
-Радий тебе бачити. -І я тебе.
-Розважатися треба. -Так.
І раз ви вже виділили час,
чому б вам не провести тут трохи часу разом?
Знайти рівновагу.
Розважимося.
-Почнемо з цього. -Добре.
Я тут про всяк випадок. Готова?
-Так. У тебе виходить. -Ні.
Ми не уособлюємо свої найгірші вчинки.
Усі ми маємо можливість розвиватися, ставати кращими і жити щасливо.
-Так! -Ой.
Кріс заслуговує на час для себе,
щоб повернути рівновагу
і відновити зв'язок з тими, кого любить.
-Люблю тебе. -І я тебе люблю.
Кріс відчуває провину, що приймає нашу допомогу
чи любов через те, що бачить щодня.
Кріс заслуговує на чудовий, щасливий дім,
адже він стільки всього віддає людям.
Цього тижня ми всі тут для Кріса.
Як день?
Поки що це мій найкращий день. Я так тішуся.
-Заходь. -Добре.
-Арутіне, Сантьяґо. Як ви? -Як ви?
Вітаємо в «Шеді».
-Дякую. -Немає за що.
Так!
-Можна зняти твою кепку? -Так.
-Стільки всього на голові, та?
Ну трохи.
Не так уже й багато.
Після всіх сьогоднішніх розмов
я зрозумів, що освітлення і фарбування, і синя стіна —
це все були спроби відволіктися від інших справ.
-Думаю, з мене годі. -Я теж!
Сьогодні я хочу
виконати потрійний аксель з волосся, кольору і корекції,
тобто повернути людині, яка зробила оце зі своїм волоссям, природний колір.
І зроблю це власними руками.
Буде весело. Зробимо волосся натуральним і розкішним.
-Перетворишся на сивіючого гарячого татка. -Клас.
Кріс має з упевненістю сказати:
«Так, я знаю, як боротися з нестачею житла.
Я знаю, як красиво, впевнено і люб'язно захищати права людей».
З цим ми йому й допоможемо.
Що ти робиш після важкого тижня?
Можна сказати, що тобі важко
піклуватися про себе?
Так. Це дуже смішно, бо навіть зараз
я тільки й думаю: «Що я можу зробити? Як можу допомогти?»
Так. Думаю, коли бачиш стільки страждань,
то постійно почуваєшся винним.
Трансґендерні й небінарні люди зазнають стільки насильства.
І оскільки я про це знаю,
то відчуваю, ніби завжди міг би зробити більше.
Часто, коли серйозно займаєшся правозахисною діяльністю,
усе, чим насолоджуєшся в житті,
починаєш сприймати інакше, бо розумієш, що інші цього не мають.
Але в певний момент треба вимикатись.
Бо якщо вважаєш, що зможеш сам вирішити такі системні проблеми,
то буде багато болю.
І займатися справою свого життя теж не зможеш, бо просто вигориш.
Якщо не піклуватися про себе, то допомагати іншим людям
сповна теж не вийде.
Я точно відчував втому від постійного співчуття.
Може, це тому, що ти не співчуваєш собі.
-Усе добре? -Так.
А чого тоді дивишся на свої руки ніби вперше?
Впевнююся, що мені це не сниться.
-Просто… Це так… -Сонце, це насправді.
Я твоя хрещена фея і кажу тобі: ти гарячий, як…
і заслуговуєш на те, щоб давати собі трохи часу й простору.
Можете мені поплескати за цей колір?
Я пройшов через усі кола пекла заради цього кольору.
-Готовий, Крісе? -Готовий.
Ще не дивися, бо я хочу наголосити,
що тобі не треба було змінювати зовнішність,
щоб люди сприймали тебе серйозно як активіста
і як справжню опору для своєї громади, яка робить стільки добра.
Це щоб ти знав.
Досі розкішний, досі приголомшливий
новий ти.
Що скажеш?
Ти це бачиш?
Та ні, все добре. Чудово.
-Правда? -Я…
Я не можу… Не знаю.
-Придився ближче. -Гаразд.
Здуріти можна. Я як зовсім інша…
Зовсім інша людина.
А він…
-Нічого, красень. -Правда?
Це волосся каже: «Я збираю шість мільйонів для нужденних».
Ти найкращий.
ДЕНЬ 4
МІРИЛОМ УСПІШНОЇ ЛЮДИНИ Є ТЕ, ЯК БІЛЯ НЕЇ ПОЧУВАЮТЬСЯ ІНШІ.
- ДЖОАНН БЕЙКЕР
ФОНД «ІНШІ»
QUEER EYE
Ходімо.
Приїхали!
Готовий?
Маєш чудовий вигляд.
О Боже!
Який ти красивий і сексуальний! Боже!
Я був шокований
Так!
Так, поза воїна.
Я знав. Подобається? Глянь на це місце.
Тут так гарно.
Ми привезли тобі нові меблі, комп'ютери, робочі станції.
Це так мило.
Побачив цитату?
Усе добре.
Ми знаємо.
Так, королево.
Дивись, професійна кавоварка.
Так! Кава!
Вони готували каву для 70 людей в маленькому чайничку.
Що це за такі комп'ютери?
-Нові iMac від Apple. -Ну ви даєте!
Так.
-Це нові iMac. -Нічого собі.
І це ще не все.
Дивись!
Треба оточити тебе нашою прекрасною ЛҐБТК-любов'ю.
Я запросив трохи друзів, щоб вони пораділи з тобою.
-Стань за нами. -Отуди. Так.
Заходьте.
-Де це я? -Знаю.
Це що, спа?
О Боже.
Якщо думаєте, що це красиво,
то подивіться на ще одну красу сюди.
Здуріти!
Неймовірно виглядаєш!
Дякую, приємно.
Красень!
Неможливо витримати. Дай руку.
Дивіться.
-Чудово виглядаєш. -Такий спокійний.
Здаєшся дуже розслабленим.
Найголовніше, що вони мені порадили —
почати піклуватися про себе.
І річ не в стрижці чи одязі, а в оцьому.
-Так. -Звичайно.
Скажеш «Я на це заслужив»?
-Я на це заслужив. -Так.
Я в захваті.
Так!
-Я на це заслужив. -Так!
Так!
До речі про заслужене, готовий побачити дім?
-Ще й як. Готовий. -Добре.
Вперед.
Приготуйся, сонце, бо зараз побачиш щось епічне.
Повністю закрий очі. Так. Сходинка.
Не підглядай.
Так.
І дивись.
Це тепер дизайнерський будинок.
Він зараз знепритомніє?
Здуріти можна. Очам своїм не вірю!
Нова люстра.
Я тут живу? Я точно тут живу?
Це мій…
Новий острівець на кухні.
О Боже.
Це новий будинок.
Типу того.
Це крутезно!
Маєш нову витяжку. Більше жодних голих дротів.
А це що?
Соковитискач.
О так! Мій чувак!
Боже! Це неймовірно!
Де Карамо? Я на це заслужив, так?
Так, заслужив.
Справді заслужив. Так.
Тепер я тут житиму.
-Готовий? -Класна лавка.
Ого!
-І не кажи. -Романтика!
Це історія про текстури.
Боже мій.
Справжній дорослий дім, як і годиться.
Гарніших приліжкових столиків я ще не бачив.
Боже! Гляньте на це!
Знайомі милі фото?
Вибачте, але це так гарно.
-Ми не проти. -Так мило.
Так.
Лише погляньте на це місце.
Ти розповідав про травму, присутню в цьому домі.
Він змінився.
Хочу, щоб ви цілеспрямовано творили тут нові спогади,
щоб ти пам'ятав, що ні в чому не винен,
і відпустив ці думки.
Це все, щоб знати, на що ти заслуговуєш.
Треба працювати над собою, любити себе.
Не знаю, чи в мене був колись у житті такий глибокий момент,
присвячений собі самому.
-Так. Треба практикуватися. -Знаю.
Тоді ти зможеш позбутися всіх шкідливих меж і зв'язків
і залишити тільки корисні, бо ти знатимеш, на що заслужив.
Я в тебе вірю.
Я теж.
Я теж у себе вірю.
-Так тримати. -Ми зможемо.
-Швиденько зазирнемо в гардероб. -О Боже.
Хочу, щоб ти почувався рок-зіркою.
Тобі це подобається, і я не заперечую.
Тому взяв тобі цю розкішну шкірянку.
Щоб ти почувався собою справжнім. Крута, правда?
Крута.
Я хочу, щоб ти побачив себе таким, як бачу тебе я,
коли збиратимеш пожертви.
-Тому я б хотів побачити тебе в костюмі. -Так.
Почнемо з білої футболки.
Твого заклятого ворога.
Так.
Тому вдягнеш її.
Добре.
Маємо прекрасний синій костюм і ще дам тобі кеди.
-І все. -Гаразд, звучить чудово.
Дітки, ви готові?
-Так! -Чудово. Виходь, Крісе.
Красень!
Забирай мої гроші!
Краса!
-Оце так! -Ого!
Який красень!
-Ага. -Ідеально пасує.
Він ніколи не носив білі футболки, бо вважав,
що вони не підходять людям його розміру.
А тепер ти бачиш, що можеш їх носити, почуватися комфортно
і не сприймати їх як виклик, бо для цього вже немає причин.
-Так. -Так! Як почуваєшся?
Почуваюся, ніби
цей красень от-от стане світовим лідером.
Так!
Це було неочікувано, але круто.
О Боже.
Волосся відпадне.
Ти був одним з найвідкритіших героїв, з якими мені доводилося працювати.
-Погоджуюсь. -З цілого шоу.
Бо ти одразу нам довірився.
І ти чудово тримався.
Тому дякую тобі від щирого серця.
Дякую.
-Любимо. -І я вас.
Це твій дім, і ти тут живеш.
-Я тут живу. -Живеш.
Живу на цьому курорті.
-Так. Це справді курорт. -Люблю тебе. Насолоджуйся.
-Дякую, брате. Я чудово провів час. -І я.
-Люблю тебе. -Дякую.
Па-па!
Так, королеви!
-Так! -Бувай!
НОВИЙ КРІС
УСІ ЗАСЛУГОВУЮТЬ
ПОЧУВАТИСЯ ДОБРЕ І ЗДОРОВО. - ФОНД «ІНШІ»
Так! Готові побачити наш до невпізнання новий дім?
Боже. В тебе чудовий вигляд.
І в тебе.
Діти трошки поспішили. Чекай, Алтеє.
Добре, ходімо.
-Ого! -Ого! Так!
-О Боже. -Щось неймовірне!
-Дивіться. -О Боже!
Вітальня.
-Дивіться, який великий острівець. -Нічого собі.
Ходіть сюди! Гляньте на свою кімнату!
-Круто. правда? -Сюди!
Святий Боже!
Нічого собі!
Це був один з трьох найнапруженіших тижнів у моєму житті.
На ліжко!
І воно було того варте.
-Маю ще свіжий базилік. -Давай.
Дам тобі трохи базиліку.
Я раптом відчув себе таким самим цінним, як усі інші, це невимовна радість.
Я почуваюся щасливим і впевненим.
-В тебе милий вигляд. -Це добре.
Кріс — ангел.
Люди на нього рівняються, поважають.
І я б хотів, щоб він теж себе поважав і рівнявся на себе.
Привіт!
Як справи?
-Скучив за нами? -Так!
Бо ми за тобою так!
А за ким найбільше?
-За Таном. -Так! Я дуже тішуся!
Сподіваюся, Кріс зрозуміє, який він чудовий
і як сильно змінює життя стількох людей.
Крісе, як там твоя подія? Думаєш, назбираєш необхідну суму?
-Я в цьому впевнений. -Так! Так тримати.
Молодець, упевнений.
Так.
Я стільки про вас чув. Приємно познайомитися.
-Алексе, Кріс Бейкер. Приємно. -Взаємно.
ЕСПЕРАНЗА
-Ти крутий! -Дякую, брате.
Із задоволенням запрошую на цю сцену свого друга,
виконавчого директора фонду «Інші», Кріса Бейкера.
Найбільше в цій еволюції Кріса мені подобається те,
що нарешті його внутрішня краса,
любов збігається з тим, що відбувається назовні.
Я дуже вдячний і щасливий бути зараз тут з вами.
Він став новим чоловіком.
І це перший день його нового життя.
Ми в Остіні, Техас, і далі будемо допомагати
знаходити людям житло.
Наступної середи ми передамо табір у власність штату Техас.
Він бачить усіх людей рівними і допомагає своїй спільноті.
Він справжній герой.
Дякую всім, що прийшли і були готові зробити свій внесок.
Люблю вас.
Чудовий хлопець.
-Дуже мені подобається. -Милий!
Вип'ємо ще раз за Кріса?
За Кріса!
ПОРАДИ ВІД П'ЯТІРКИ
ШОВ ЗА ШОВОМ
Знайшли річ, яка вам дуже подобається, але не подобається крій?
Перешийте її самі.
Якщо навчитеся одному простому шву — «уперед голкою»,
зможете перешивати все самі.
Швейна машина обійдеться вам у 100 доларів.
Але вона заощадить вам сотні, якщо не тисячі, на перешиваннях.
А тепер відріжу.
Бачите? Перешивати одяг — легко.
Так.
Ми завели купу нових друзів
Постановників і операторів
Тримаймося, у нас зовсім нелегка мета
Візьмемо трохи магії
Кілька шматочків тканини
Пару ножиць і машину
Хай він почувається бажаним А не забутим
Але цій втомленій душі ще є що показати
І коли все зроблено і зшито
Є одна фраза на завершення
Так, королево.
Так, королево
Дуже круто!
Після такого тобі тільки на «Голос».
Переклад субтитрів: Юрій Бик