‎UN SERIAL NETFLIX
‎IUBIRE
‎Neon!
‎Șezi! Nu.
‎- Prieteni, avem un erou nou. ‎- Fă-i loc lui Tanny!
‎- Serios? ‎- Jos!
‎- Da. Haide! ‎- Ura!
‎- Fă-i loc lui Tan! ‎- Haide!
‎- Bravo! ‎- Pot să mă așez?
‎Mersi, draga mea.
‎- Să nu mă muști! ‎- Așa.
‎Eroul de săptămâna asta ‎este Chris Baker.
‎Are 36 de ani ‎și locuiește aici, în Austin.
‎M-aș descrie drept un tip umanitar, ‎tatuat, spurcat la gură.
‎Se bate pentru cei fără adăpost.
‎- Bine. ‎- Da.
‎- Frumos. ‎- O misiune importantă.
‎Și avem un scurt videoclip.
‎Fundația The Other Ones le oferă ‎celor fără adăpost un salariu
‎pentru a curăța diferite zone.
‎Chris Baker e directorul executiv.
‎Simțul de comunitate, ‎de apartenență, de demnitate,
‎în asta constă magia.
‎Sunt fondatorul și directorul executiv
‎al Fundației The Other Ones ‎pentru persoane fără adăpost.
‎Credem că locuința e un drept.
‎Cum merg dușurile?
‎Era defect, dar l-am reparat,
‎iar acum apa curge bine.
‎Oferim spații de igienizare ‎și acces la alimente
‎pentru o existență demnă
‎în timp ce își găsesc un adăpost.
‎E minunat că ajută acești oameni ‎să își recapete demnitatea.
‎De-abia aștept să-l cunoaștem pe Chris.
‎E grozav.
‎TOȚI ÎNSEAMNĂ TOȚI!
‎Bine, dragilor!
‎Eroul nostru e un tătic iubitor, ‎însurat cu Elizabeth.
‎- Au doi copii, de cinci și opt ani. ‎- Drăguț!
‎A fost propus de Liz, soția lui.
‎E un om plin de compasiune și generos.
‎Pe de altă parte, cu el însuși ‎nu e la fel de generos.
‎Chris e complexat de greutatea sa.
‎Recent și-a făcut bypass gastric.
‎Dar nu și-a luat haine ‎pentru noua sa talie.
‎Așa.
‎Acum patru luni, ‎aveam aproape 180 de kile.
‎Nu-mi vine nimic din ce am.
‎Chris lucrează cam 18 ore pe zi,
‎nu se îmbracă profesionist ‎pentru investitori
‎și știe că asta îl împiedică ‎să găsească bani pentru cei defavorizați.
‎Asta se rezolvă cât ai zice Tan.
‎Gata. Unu, doi, trei și… Sol.
‎Chris se teme ‎că tot ce face e insuficient.
‎Soția e îngrijorată că va ajunge ‎la epuizare dacă nu e atent.
‎Ține foarte mult ‎la organizație și la oameni
‎și nu reușește să se desprindă.
‎E important ‎ca oricine lucrează în asistența socială
‎să-și amintească și de viața personală.
‎Altfel, ajungi să abandonezi ‎ce-ți place în afara serviciului.
‎Mama, care a murit ‎acum cinci ani, mi-a spus
‎că singura măsură a succesului cuiva
‎este cum îi face pe cei din jur ‎să se simtă.
‎Asta m-a influențat profund.
‎A fost foarte greu ‎când a murit mama lui Chris.
‎Cumpăraserăm casa, ‎eu, Chris și copiii ne-am mutat,
‎apoi a venit și ea acasă
‎și a stat aici cinci zile ‎înainte să moară.
‎A fost greu să ne începem viața așa ‎în casa asta
‎și știu că Chris n-a vrut să fie aici.
‎La sfârșitul săptămânii, Chris ‎are un eveniment important.
‎Susține o prezentare publică
‎pentru a strânge șase milioane de dolari ‎pentru fundație.
‎Un debut în fața multor persoane.
‎Obiectivul este de a obține finanțare
‎pentru complexul locativ ‎cu 200 de spații
‎pe care îl construim în Esperanza.
‎Dar fără finanțare, totul se face praf.
‎Chris are nevoie de ajutor ‎mai mult decât oricând,
‎din cauza presiunii ‎legate de acest eveniment.
‎Trebuie să se simtă sigur de sine ‎și în largul lui.
‎Misiunea noastră actuală.
‎- Da. ‎- Da?
‎Să-l ajutăm să se îngrijească și pe el.
‎Da!
‎Fată!
‎ZIUA 1
‎AJUTÂNDU-I PE ALȚII, PLĂTEȘTI CHIRIA ‎PENTRU CAMERA TA PE PĂMÂNT. - MUHAMMAD ALI
‎Știți clădirea pe care am construit-o, ‎„bucătăria”?
‎Am închis-o, pentru ca Free Lunch ‎să poată găti acolo zi de zi.
‎Hrănitor și sănătos.
‎- Aici e? ‎- Da.
‎- Ura!
‎După părerea mea, una dintre probleme ‎e că poate a dispărut nevoia aceea…
‎Am sosit!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ce mai faceți, oameni buni?
‎Chris, îmi face plăcere. Tan.
‎- Salut! ‎- Încântat.
‎- Da. ‎- Să te îmbrățișez!
‎- Mă bucur să te cunosc. ‎- Doamne!
‎Mersi. Cum te cheamă?
‎Chris habar n-are ce se petrece.
‎Nu știe procesul, habar n-are ce facem.
‎I-aș putea spune că Tan ‎îi redecorează biroul și ar fi de acord.
‎Ce facem aici?
‎E unul dintre birourile noastre.
‎Aici derulăm programul Workforce First.
‎Repartizăm între 60-70 de oameni ‎fără adăpost la slujbe, în fiecare zi.
‎Asta facem aici.
‎Faci atât bine!
‎- Mersi. ‎- Cu plăcere.
‎- Noi… ‎- Chiar că face.
‎M-a frapat spațiul comunitar ‎pentru că era gol.
‎Pentru un spațiu unde vine lumea zilnic, ‎nu e prea primitor.
‎Vreau să schimb asta.
‎Vrem să ne spuneți voi, ‎cei care lucrați cu Chris
‎de ce merită ajutorul nostru,
‎de ce ne e drag Chris ‎și cum îl putem ajuta?
‎Dați-i un costum pentru evenimente!
‎- Îmi place asta. ‎- Trebuie să arate bine.
‎Cineva ca Chris…
‎Noi suntem aici ‎datorită mesajului lansat de Chris, nu?
‎Da.
‎Un mesaj centrat pe faptul ‎că toți oamenii au o valoare intrinsecă.
‎Chris merită și ar trebui să fie ‎un om care poate ieși în față,
‎păși cu încredere ‎pentru a transmite acest mesaj.
‎- Iubire! ‎- Așa e.
‎Vrei să ni te alături?
‎Foarte frumos.
‎Ți-e greu să auzi oamenii ‎spunând cât de grozav ești?
‎Da.
‎Bine, te mai răcoresc eu, scumpi. ‎E bine, Doamne!
‎Chris nu e obișnuit ‎să fie în centrul atenției.
‎Dar săptămâna asta e despre Chris,
‎fiindcă Chris e omul din față
‎și vrem să îl facem să se privească ‎așa cum îl văd ceilalți.
‎Facem un tur?
‎- Da. Aici e bucătăria. ‎- Bucătărie.
‎- Îmi plac dulapurile retro. ‎- Da.
‎Din fericire, nu gătim ‎cine știe ce festinuri aici.
‎E doar pentru că oferim o masă de prânz.
‎Practic, aici facem sendvișuri, preparăm…
‎Deci să fie ceva practic.
‎- Corect. Da. ‎- Bine.
‎Asta e cafetiera pentru toată lumea?
‎- Nu e o nebunie? ‎- Doamne!
‎Credeam că am mai cumpărat una.
‎Cafeaua insuficientă ‎e principala nemulțumire aici.
‎Lumea poate dona alimente?
‎În anumite locuri… O să vorbim de…
‎- Da. ‎- Știu că avem subiecte…
‎Să-i vedem casa!
‎Da, acum vrem să-ți vedem casa.
‎- Casa mea? Bine. ‎- Absolut.
‎Casa ta e superbă.
‎- Mulțumesc. ‎- Minunată.
‎Așa. Poftiți!
‎Ce drăguț!
‎Liz e acasă!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Bună!
‎Îmi face plăcere!
‎Ești bengoasă la gătit.
‎Adică, ești foarte bună.
‎Câți ani ai?
‎- Opt. Da. ‎- Și o ajuți pe mama să gătească?
‎Ce frumos!
‎Doamne! Ce îmbrățișare drăguță!
‎Trebuia s-o spun.
‎Vă potriviți atât de bine!
‎În fine, scuze!
‎- Nu-i nimic. ‎- Scuze!
‎Ne arăți casa?
‎- Sigur. Pe aici. ‎- Da?
‎- Camera de zi. ‎- Frumoasă.
‎Am vopsit peretele ăsta ‎albastru ca oceanul.
‎Punctul focal al încăperii ‎e peretele albastru.
‎Dar albastrul trebuie să dispară.
‎- Da. ‎- Tata e muzician.
‎- Pot să cânt la ele? ‎- Sigur.
‎Deci muzica e pasiunea ta ‎din afara fundației.
‎Da. Dar suntem atât de ocupați ‎cu The Other Ones
‎că nu prea ajung aici.
‎Acoperă-ți urechile! O să fie tărăboi.
‎Cinci, șase, cinci, șase, șapte, opt.
‎Noi cinci suntem în stare ‎de multe lucruri.
‎Queer Eye
‎Dar armoniile nu sunt printre ele.
‎Eu plec din trupa asta.
‎Da!
‎- Hai la etaj! ‎- Mergem?
‎Stați, nu puteți mânca ‎crochete de pui fără ketchup!
‎Nu vă temeți de culori aici.
‎- Așa deci. ‎- E o cameră uriașă.
‎Bobby e stresat de… Simt asta. ‎Liniștește-te, Bobby!
‎Roșul provoacă anxietate și stres.
‎Termină!
‎Doamne, câte shake-uri nutritive!
‎- I se spune… ‎- Zâmbește!
‎co-dependență patologică.
‎Zâmbește!
‎- Bine. Ce-i cu asta? ‎- De când mi-am vopsit părul.
‎Eram aventuroși.
‎- Da. ‎- Ia să vedem un pic!
‎- Bun. Deci vârfurile. ‎- Da.
‎E mișto să-l vopsim? Ne place?
‎Aș renunța la vopsea, de fapt.
‎Părul e destul de cărunt.
‎Bine. Arată-mi! Ce s-a întâmplat?
‎Pot să întrerup?
‎- Rup cămașa de pe tine. ‎- Eu doar…
‎Mersi mult.
‎- Althea, vrei înghețată? ‎- Sunt sătulă, dar nu te refuz.
‎Te aud. Te înțeleg. Sunt de acord.
‎Cum s-au schimbat mesele ‎de când s-a operat?
‎Care e regula… Văd smoothie-uri pe blat.
‎Fac parte din dieta zilnică?
‎Da. Micul dejun, mai ales, ‎constă din shake-uri proteice.
‎Dar nu le ia cum este recomandat, ‎cu regularitate
‎și cu mese foarte mici.
‎- Asta e greu. ‎- Da.
‎PENTRU CEI FĂRĂ ADĂPOST
‎Ai pierdut mult din greutate recent.
‎Te simți mai sigur de tine
‎acum că te-ai apropiat ‎de greutatea dorită?
‎Da. Dar cred că mai am mult până acolo.
‎Vreau să știu cum ai vrea să arăți.
‎- E greu de răspuns la asta. ‎- Da.
‎Vreau să arăt ca cineva capabil
‎și în stare să facă ce fac eu.
‎E limpede că deja ești acel om capabil, ‎pentru că faci minuni acolo.
‎- Faci o treabă minunată. ‎- Da.
‎Dar începem să strângem fonduri ‎pentru un complex inovator de adăposturi.
‎- Super! ‎- Să fim sinceri!
‎Unii se vor uita la mine ‎și-și vor spune:
‎„Nu știu ce organizație conduce, ‎dar nu e una căreia să-i donez un milion.”
‎Deci cum găsim acel echilibru?
‎- E ceva la care să medităm. ‎- Da.
‎Casa lor e puțin delăsată, e clar.
‎Lipsesc ușile unor dulapuri, ‎atârnă fire din unele aparate.
‎- Cine e Chris la muncă și cine e acasă? ‎- Cred că e același om, în definitiv.
‎Dar Liz a ridicat problema asta.
‎Am o listă îndelungată
‎cu lucruri importante ‎de care trebuie să mă ocup.
‎- Tind să fiu ultimul pe ea. ‎- Da.
‎Săptămâna asta e în regulă ‎să fie doar despre tine.
‎Niciodată nu mi s-a mai spus ‎ceva atât de drăguț.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎De când te-ai tot pus în coada listei?
‎La un moment dat, în trecutul meu,
‎am trecut printr-o perioadă
‎când am făcut abuz de substanțe.
‎- Face parte din trecutul meu. ‎- Da.
‎În acea situație, ‎te pui înaintea celorlalți.
‎De atunci mă macină rușinea și regretele ‎și asta e foarte greu.
‎Mi-e greu fie doar și să o spun.
‎Da. Îți înțeleg vulnerabilitatea.
‎Abuzul de substanțe te face să simți ‎că tot ce faci e egoist.
‎Dar știu și că dependența
‎te ajută să evadezi.
‎Sigur.
‎Dacă nu te superi, ‎de la ce voiai să evadezi?
‎Simt că pedalez pe asta ‎de câte ori vorbesc cu cineva,
‎dar casa asta a fost produsul ‎bolii mamei mele.
‎Am cumpărat-o ‎cu gândul să locuim împreună aici.
‎Da.
‎Dar a făcut metastaze la creier,
‎s-a dus la spital și cu asta, basta.
‎A locuit aici ‎doar sub îngrijire terminală,
‎pe când nu mai știa de ea. ‎Veneau asistentele,
‎ne dădeau un flacon ‎de morfină lichidă și gata.
‎„Luați asta, zdrobiți pastilele, ‎turnați morfina,
‎apoi i-o dați și tratați simptomele…”
‎„Ar putea să moară, ‎dar tratați simptomele.”
‎O voce din mintea mea ‎îmi spune că am fost un ucigaș.
‎Deci prin asta treceam.
‎În paralel, am început să iau și eu ‎drogurile alea.
‎Un pic pentru mine, un pic pentru tine.
‎Iar morfina aia,
‎Ativanul, Xanaxul,
‎porcăriile alea mi-au distrus viața…
‎Da.
‎Pentru mult timp după aceea. Deci…
‎- De acolo, vinovăția și rușinea. ‎- Da.
‎Da. Înțeleg.
‎De acolo vine multă vinovăție și rușine, ‎precum și din imaginea unui grăsan…
‎- Asta e. ‎- Da.
‎Deci…
‎E și asta.
‎Mi se pare normal.
‎- Da. ‎- Mersi că mi-ai spus.
‎Mă ajută să înțeleg ‎stadiul la care ești în viață
‎și prin ce ai trecut, să aud ‎despre casa în care ne aflăm,
‎multe sunt legate de casa asta.
‎Intri zilnic în casa asta și, inconștient, ‎trăiești toate acele lucruri.
‎- Da. ‎- Îmi dai o îmbrățișare?
‎- Mersi. ‎- Îți sunt recunoscător.
‎- O să ne distrăm. ‎- Mersi.
‎- Cu plăcere. ‎- Mă bucur că ne-am cunoscut.
‎Da, și eu.
‎Chris! Mersi ‎că ai petrecut timp cu noi azi.
‎Cred că ne-am putut da seama ‎cu ce te putem ajuta.
‎- Bine. ‎- Eu am câteva proiecte.
‎- Bine. Continuăm săptămâna? ‎- Da.
‎Minunat. Să plecăm de aici! La treabă!
‎Îmi place că n-ai habar ce se petrece.
‎Habar n-am. Este…
‎E cel mai bine. Ne place.
‎Chiar ne place.
‎- Ești gata? ‎- S-o facem!
‎ARTIȘTII NEGRI CONTEAZĂ
‎SEDIUL CELOR CINCI FABULOȘI
‎Din păcate, încă trăim într-o lume ‎unde suntem judecați după aspect.
‎Vreau să îi dau lui Chris putere ‎prin diferite variante,
‎ca să fie mai elegant și să aibă ‎mai mult succes la strângerea de fonduri.
‎Principalul meu obiectiv
‎este să-l fac să vadă cum arată acum ‎în haine care chiar îi vin.
‎Vreau ca Chris să se vadă ‎așa cum îl văd eu.
‎Chris nu are informațiile
‎despre vitaminele și proteinele ‎de care are nevoie.
‎Corpul lui trebuie să primească ‎de ce are nevoie acum.
‎Chris și Liz au petrecut mult ‎ajutându-i pe alții
‎și n-au apucat ‎să facă din casa lor un cămin.
‎Dar pentru ca el ‎să ajute oameni în continuare,
‎are nevoie de un loc unde se poate odihni ‎alături de minunata sa familie.
‎Chris nu crede ‎că merită să își acorde timp.
‎De aceea se concentrează ‎pe ajutorarea celorlați.
‎Dar vreau ca Chris să înțeleagă ‎că e bine să își acorde timp.
‎Așa începi să duci o viață echilibrată.
‎ZIUA 2
‎NU LIPSA MÂNCĂRII CAUZEAZĂ FOAMETEA, ‎CI LIPSA DEMOCRAȚIEI - FRANCES MOORE LAPPÉ
‎Roșiile par delicioase.
‎- Ce vrei să fac? ‎- Vezi de prăjitor!
‎Să fie prăjite doar puțin!
‎Puțin.
‎Am și niște curcan, provolone, ‎un pic de pesto și maioneză.
‎Plus, niște pâine bio. ‎Îmi plac sendvișurile ca lumea.
‎Îmi amintesc de casă.
‎Le duci lui Chris ‎și celor din tabăra Esperanza?
‎Mă duc să-i ajut ‎să construiască adăposturi.
‎- Frumos! ‎- Și le duc și niște sendvișuri.
‎Cine le spui că le-a făcut?
‎Eu.
‎- Și Antoni. ‎- Da.
‎Acum suntem în principala tabără.
‎- Așa. ‎- Cum vezi, e nevoie de multe servicii.
‎Majoritatea stau în corturi ‎sau în strucuri ca astea de aici.
‎Gunoiul e o mare problemă.
‎- Câte persoane locuiesc aici? ‎- Variază între 160 și 200.
‎Ce te-a inspirat să faci asta?
‎Liz a lucrat ca asistentă socială ‎cu oamenii ăștia,
‎iar eu am fost pentru scurt timp ‎ca ei la un moment dat în viață.
‎Și eu.
‎Ar fi bine să-și dea seama mai mulți ‎că problema nu sunt oamenii,
‎ci multe lucruri din societatea noastră.
‎- Astea n-au apărut peste noapte. ‎- Așa e.
‎Ele sunt rezultatul inevitabil ‎al multor probleme ale societății.
‎Dacă pandemia asta ne-a învățat ceva,
‎e că mulți așteaptă salariul ‎ca să nu rămână pe drumuri.
‎Absolut.
‎Aici sunt primele adăposturi ‎din noul complex.
‎- Pentru ele strângi fonduri? ‎- Da. Pentru 200 de unități.
‎Locatarii au făcut tot, ‎în afară de instalația electrică.
‎Locatarii sunt cei care…
‎Și sunt plătiți să o facă?
‎- Corect. ‎- Grozav!
‎Am ajuns! ‎Ia te uită, toți sunt aici. Ce grozav!
‎Bună!
‎Cum merge?
‎- Bun venit! ‎- Salut!
‎- Bun venit la Esperanza! ‎- Salut!
‎Mă bucur să te văd.
‎- Arată bine. ‎- Șeful de șantier, Enrique.
‎- Salut! Cât durează montarea uneia? ‎- Cam șase ore.
‎Nu-i rău. Șase ore pentru o casă. ‎Cu ce pot ajuta?
‎Astea nu sunt permanente.
‎Au fost construite pentru refugiați,
‎e prima oară că sunt folosite în America.
‎Asta spune multe ‎despre starea actuală a Americii.
‎Așa. Mersi, Enrique.
‎Trebuie să pui brățara acolo.
‎De aceea Chris vrea să facă și mai mult
‎strângând aproape șase milioane de dolari ‎pentru structuri mai permanente.
‎Vom putea construi 200 de unități ‎și cvartale cu 50 de adăposturi,
‎plus săli de baie și de duș,
‎un spațiu pentru prepararea mâncării ‎și unul pentru socializare în fiecare.
‎O comunitate unde locatarii pot înflori ‎și se pot ridica la liman.
‎- Poftim! ‎- Le ducem noi.
‎- Special de la Antoni. ‎- Grozav.
‎Oameni ca Kris, care au spus „Ajunge!”
‎și care se străduiesc din răsputeri…
‎Avem nevoie de mii ca Chris, ‎pentru că oamenii ăștia merită un cămin.
‎Bine.
‎Bravo! Ia te uită la brățările alea!
‎După tine!
‎Sunt nerăbdător. E super aici. ‎S-o facem!
‎Bun!
‎Ideea e să vedem ‎cum obținem nutrienții și vitaminele
‎pentru corpul tău,
‎dar într-o formă concentrată, ‎care să nu-ți irite organismul.
‎Chris nu poate consuma ‎atâta mâncare ca pe vremuri
‎din cauza operației.
‎Dar acum, organismul său ‎metabolizează ușor lichide.
‎Îmi place să-mi fac singur ‎băutura proteică și nu e complicat.
‎Asta vreau să-ți arăt aici.
‎Vreau să-l învăț noi moduri ‎de a face ce a făcut și până acum.
‎Am rămas cu o băutură proteică.
‎Nu arată așa la început.
‎Tolerezi untul de nuci? ‎Unt de arahide, de migdale?
‎- Îmi place untul de arahide. ‎- Să-l folosim!
‎- Aș vrea să încerc untul de migdale. ‎- Atunci, să încercăm!
‎- E smoothie-ul tău. Să ne facem de cap! ‎- Da!
‎Orice unt de nuci.
‎Așa îmi încep fiecare dimineață. ‎Un pic de unt de nuci.
‎- Bun. ‎- Îmi place.
‎Sunt obsedat de laptele de fistic. ‎E și dulce, și sărat.
‎Apoi, o banană.
‎Folosesc proteină vegetală, ‎în locul celei din zer,
‎și unt de nuci. Deci, de arahide.
‎- Le poți pune acolo. ‎- Bine.
‎E gros.
‎Da. Eu unul pun ‎indecent de multă scorțișoară. Ce zici?
‎- S-o facem! ‎- Bine. Punem multă.
‎Deci e pudră proteică, dar din mazăre.
‎E complet vegană, asta folosesc. ‎Îmi place mult.
‎- La fel de multe proteine? ‎- Da.
‎De regulă folosește proteine din zer, ‎derivat din lapte,
‎care poate fi greu de digerat ‎de cei cu inel gastric.
‎Nu găsești un astfel de smoothie ‎în comerț.
‎Vreau ca totul să fie sănătos și curat.
‎Nimic mai mult.
‎Perfect.
‎Apoi îl punem aici.
‎Turație redusă.
‎Nu economisești timp ‎preparându-ți singur smoothie,
‎dar e mult mai ieftin
‎și ai o idee ce bagi în corpul tău.
‎Perfect!
‎Sper ca, odată ce se învață, ‎să-i intre în reflex
‎așa cum face acum ‎cu smoothie-ul gata preparat.
‎Noroc!
‎Doamne, e foarte bun.
‎Pe bune, e un smoothie ‎pe care mi-l fac zilnic.
‎Are gust de turtă dulce.
‎- Foarte bun. ‎- Da, de la scorțișoară.
‎Doamne, are gust de Crăciun!
‎E ca un bun… Are gust de Crăciun!
‎Foarte bun.
‎- În arșița verii. ‎- Ai schimbat…
‎Doamne!
‎ZIUA 3
‎A ÎNVINGE SĂRĂCIA NU E UN GEST CARITABIL. ‎E UN ACT DE DREPTATE. - NELSON MANDELA
‎Chris, facem cumpărături?
‎- S-o facem! ‎- Bine.
‎Când ai fost ultima oară la cumpărături?
‎De ani de zile.
‎În afară de ieșirile la Walmart, ‎ca să iau ceva mare, să-mi fie bun.
‎Asta, până să-ți pună inel gastric?
‎- Da. ‎- Bine.
‎Vreau să-ți explic ceva,
‎fiindcă știu că persoanele ‎care fac cură de slăbire
‎evită să-și cumpere haine ‎în speranța că mai slăbesc.
‎- Așa. ‎- Dar te îneci în hainele tale.
‎Au efectul opus celui dorit.
‎Așa e.
‎În loc să-mi iau haine noi, ‎care sunt scumpe,
‎eu le duc la croitor. ‎Sună burghez, dar nu e, crede-mă!
‎Vrei ca hainele să arate cât succes ai.
‎În clipa asta, ele ascund tot.
‎Chris încă mai crede că trebuie să poarte
‎haine cu cinci mărimi mai mari, ‎ca să ascundă corpul pe care nu-l mai are.
‎E un anumit look pe care ți-l dorești?
‎Să fiu sincer, mi-ar plăcea mult
‎să-mi pun un tricou alb și niște jeanși ‎și să ies așa în lume,
‎cum n-am putut s-o fac niciodată.
‎Poftim? De ce un tricou și niște jeanși?
‎Fiindcă… Nu știu. ‎În alb arăt ca o bezea moale.
‎E mai mult pentru că am slăbit ‎decât pentru că se poartă.
‎E terifiant să-mi imaginez ‎că aș ieși cu un tricou alb.
‎E păcat că te simți împiedicat să cumperi ‎un articol atât de elementar.
‎Sper ca, la capătul acestei săptămâni,
‎când te duci la eveniment, ‎Liz să-ți spună:
‎„Avem zece minute.”
‎- Probăm haine? ‎- S-o facem!
‎- Bine. ‎- Nu-ți promit că-mi plac.
‎Dar încerc orice.
‎- Am dus niște lucruri în cabină. ‎- Bine.
‎Vreau ca Chris să înțeleagă ‎că hainele contează.
‎Și stilul contează.
‎El poate să influențeze decisiv
‎felul cum te percepi ‎și dacă te vezi într-o manieră pozitivă.
‎- Chris, ești gata? ‎- Gata.
‎Salut!
‎Nu știu cine-i tipul.
‎Chiar nu știu cine e.
‎Vino să te vezi în oglindă!
‎Oprește-te…
‎- Chris? ‎- Da.
‎Ce părere ai?
‎Îmi place.
‎E foarte diferit.
‎- Eu… ‎- În sens pozitiv?
‎- Da. Îmi place mult. ‎- Bine.
‎- Credeam că-mi sunt mici. ‎- Da.
‎Acum mă uit la mine și arată grozav.
‎- Nu te strâng. ‎- Arată super!
‎Îmi plac culorile.
‎- Îmi plac straturile. ‎- Da.
‎- Să-ți spun de ce am ales straturi? ‎- Da.
‎Cu straturile, forma corpului e mascată.
‎Hainele îți și dau formă, dar o și ascund.
‎Deci ținuta asta, când nu lucrezi.
‎Nu spun că asta e ținuta ‎pentru investitori.
‎E totuși foarte casual.
‎Pentru investitori, am să-ți ofer ‎alte opțiuni pe care o să le…
‎- Uită-te! Chiar vreau s-o faci! ‎- Da.
‎Vreau să simți ce simți.
‎Nu detest asta.
‎- E plăcut? ‎- E plăcut.
‎- Vrei să continui să te simți așa? ‎- Să continuăm!
‎Bine.
‎Îmi place.
‎E foarte rock'n-roll.
‎Da, așa e!
‎Da, încredere!
‎N-am mai purtat pantofi peste gleznă.
‎Da.
‎Deci jeanși, tricou și cămașă.
‎- Așa. ‎- Nimic de fițe.
‎Te simți sexy?
‎Eu…
‎Poate.
‎Știu că n-o vei spune. Arăți sexy. ‎Elegant fără să te străduiești.
‎Vreau să ai încrederea ‎pe care o afișezi acum.
‎Bine.
‎Da.
‎Da, te rog. Pozează cum vrei tu!
‎MOVE ‎ACADEMIA SPORTIVĂ NINJA
‎- Văleu! Așa deci. ‎- Vezi asta?
‎- De ce te miri așa? ‎- Bun.
‎Parcă l-am văzut pe Omul Păianjen.
‎- Mi-ai speriat prietenul. ‎- Scuze!
‎- Andy, Chris. ‎- Ce mai faci?
‎- Încântat. Bine ați venit! ‎- Mersi.
‎Bun.
‎- Ce zici de locul ăsta? ‎- E mișto.
‎- O junglă. Fiicei mele i-ar plăcea. ‎- Da.
‎L-am adus pe Chris la sală ‎ca să înțeleagă
‎că, din cauza complexelor lui, ‎a vinii și rușinii simțite,
‎se teme să înfrunte lucrurile din viață.
‎Și se aruncă în muncă.
‎De aceea, duce o viață dezechilibrată.
‎Când am discutat, unul dintre aspecte
‎era despre lipsa unui echilibru ‎în viața ta.
‎- Sunt de acord, în general. ‎- Da.
‎Crezi că meriți
‎iertare?
‎Nu știu. E greu de spus. Adică, eu…
‎Intelectual, cred că da. ‎Afectiv, e mai greu.
‎Cred că merit iertare ‎cum merită oricine.
‎Crezi?
‎Da. Adică…
‎Asta e filosofia mea în viață, ‎că toată lumea merită asta.
‎Da. Ai dreptate.
‎Chiar o meriți.
‎De ce ți-e mai greu să te ierți, afectiv?
‎De ce te simți vinovat?
‎Înainte să moară mama, ‎îi dădeam medicamente
‎care știam că aveau să-i oprească inima ‎în cele din urmă.
‎Când a devenit clar ‎că se apropia momentul,
‎s-au adunat rudele și prietenii.
‎Dar eu am fost lăsat ‎să mă ocup de partea aia,
‎deci eram înconjurat de familie,
‎dar complet singur ‎când era vorba de partea aia.
‎Și am adormit în pat.
‎Luasem droguri.
‎Și am dormit probabil șase ore,
‎alături de un cadavru.
‎E groaznic, omule.
‎- N-a fost vina ta. ‎- Da.
‎Spui da pentru că așa gândești.
‎Da.
‎Dar trebuie să începi să simți asta.
‎N-a fost vina ta.
‎Trebuie să îți accepți ‎și să îți ierți trecutul,
‎ca să te poți bucura de prezent.
‎Fiindcă legătura cu soția și familia ‎și cu tine e cea mai importantă.
‎- Trebuie timp. ‎- Trebuie timp.
‎O să dureze cât o să dureze.
‎Ăsta e primul pas.
‎Bravo!
‎Dar cu mine…
‎eu vreau să ne și distrăm.
‎- Deci… ‎- Da.
‎- Am invitat pe cineva. ‎- Doamne!
‎- Revin imediat. ‎- Nu!
‎Ce? Nu-ți face griji!
‎E bine.
‎- E soția ta! ‎- Bună!
‎Bună!
‎- Ce mai faci? ‎- Bine. Tu?
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Și eu.
‎- Deci o să vă distrați. ‎- Da.
‎Ai luat o pauză din ziua ta.
‎Deci ce-ar fi să petreceți ‎niște timp aici, împreună?
‎Găsiți un echilibru.
‎Hai să ne distrăm!
‎- Începem cu asta. ‎- Așa.
‎Sunt aici, dacă ai nevoie. Gata?
‎- Bravo! Reușești. ‎- Nu.
‎- Niciunul nu greșim dinadins. ‎- Acum!
‎Avem șansa să creștem, să fim mai buni ‎și să ne bucurăm de viață.
‎Da.
‎Vreau ca Chris să înțeleagă ‎că merită să ia o pauză pentru sine,
‎să-și poată găsi echilibrul
‎și să se apropie de cei dragi.
‎- Te iubesc. ‎- Și eu pe tine.
‎Chris se simte vinovat ‎pentru ajutorul pe care i-l dăm
‎și pentru iubirea noastră, ‎din cauza a ce vede zi de zi.
‎Chris merită un cămin minunat, fericit,
‎pentru că el dăruiește atât înapoi.
‎Săptămâna aceasta e despre Chris.
‎Ai o zi plăcută?
‎Cea mai bună zi din viața mea. E grozav.
‎- Intră! ‎- Bine.
‎- Aroutin, Santiago! Cum merge? ‎- Salut!
‎Bun venit la Shed!
‎- Mersi! ‎- Cu plăcere.
‎Da!
‎- Pot să-ți dau jos șapca? ‎- Da.
‎- Bine. ‎- E mult de lucru, nu?
‎Câteva lucruri.
‎Nu chiar așa de mult.
‎După discuțiile purtate azi,
‎mi-am dat seama ‎că părul vopsit și peretele albastru
‎erau o încercare ‎de a îndrepta atenția spre alte lucruri.
‎- Cred că mi-a trecut. ‎- Și eu!
‎Obiectivul meu de azi
‎e să aplicăm ‎o corecție cromatică acrobatică,
‎pentru a face părul cărunt
‎cuiva care a făcut asta cu părul său.
‎Sunt gata să mă avânt.
‎O să fie distractiv. ‎O să ai un păr natural și superb.
‎- Cărunt natural. ‎- Frumos.
‎Chris trebuie să inspire încredere,
‎să spună „Mă ocup ‎de cei fără adăpost,
‎sunt în slujba oamenilor într-un fel ‎superb, încrezător și generos.”
‎Noi o să-l ajutăm să facă asta.
‎Ce faci după o săptămână dificilă?
‎Pot să bănuiesc ‎că îți vine greu să ai grijă de tine?
‎Da. E ciudat, pentru că, până și acum,
‎mă gândesc cum să coordonez, ‎cu ce pot să ajut.
‎Cred că, atunci când vezi multă suferință,
‎ajungi să te simți vinovat întruna.
‎E multă violență ‎împotriva comunității trans non-binare.
‎Și pentru că am cunoștință de asta,
‎simt întruna că aș putea face mai mult.
‎De multe ori, ‎când ești foarte implicat în activism,
‎toate lucrurile de care te bucuri în viață
‎se schimbă când îți dai seama ‎că alții nu au acele bucurii.
‎Dar la un moment dat ‎trebuie să te oprești.
‎Fiindcă dacă te aștepți ‎să rezolvi probleme sistemice,
‎o să suferi mult.
‎N-o să poți face ce te pasionează ‎pentru că vei fi epuizat.
‎Dacă nu ai grijă de tine, nu poți fi acolo ‎pentru alții pe cât ți-ai dori.
‎Categoric am momente ‎când mi-e greu să mai simt compasiune.
‎Asta poate fi ‎pentru că nu ai compasiune pentru tine.
‎- Toate bune? ‎- Da.
‎Îți privești mâinile ‎de parcă nu le-ai mai văzut.
‎Sincer, mă asigur că nu e doar un vis.
‎- Eu doar… E atât de… ‎- Dragule, e real.
‎Sunt zâna ta bună ‎și vreau să-ți spun că ești sexy
‎și meriți să ai timpul tău ‎și un spațiu unde să te îngrijești.
‎Aplauze pentru culoarea părului?
‎Mi-a ieșit grozav culoarea asta.
‎- Chris, ești gata? ‎- Da.
‎Încă nu te uita, ‎pentru că vreau să-ți spun
‎că nu trebuia să schimbi ‎aspectul tău fizic
‎pentru ca oamenii ‎să te ia în serios ca activist
‎și ca stâlp al comunității lor, ‎care face mult bine.
‎Asta, ca să știi.
‎Același superb, același fermecător…
‎Iată-te!
‎Ce părere ai?
‎Nu-ți vine să crezi ce sexy arăți?
‎Nu, e bine. Arată bine.
‎- Nu-i așa? ‎- Eu…
‎Nu pot… Nu știu.
‎- Poți să te ridici. ‎- Bine.
‎E incredibil. E total diferit…
‎Cu totul altă persoană.
‎E cam…
‎- E chipeș, ‎- Nu-i așa?
‎Părul ăsta spune: „O să strâng ‎șase milioane pentru nevoiași.”
‎Ești cel mai bun.
‎ZIUA 4
‎MĂSURA SUCCESULUI E DATĂ DE CUM ÎI FACI ‎PE CEI DIN JUR SĂ SE SIMTĂ - JOANN BAKER
‎FUNDAȚIA THE OTHER ONES
‎Haide, dragule!
‎Au sosit!
‎Gata?
‎Arăți bine, omule.
‎Doamne!
‎Ce chipeș și sexy arăți! Doamne!
‎Am fost complet șocat.
‎Așa!
‎Da, pozează cum știi tu!
‎Am știut eu. Nu-ți place? Uită-te și tu!
‎E atât de frumos.
‎Am adus mobilier nou, ‎computere noi, mese de lucru.
‎E atât de frumos!
‎Ai văzut citatul?
‎E în regulă.
‎Știm.
‎Da, scumpi.
‎Vestea cea bună: o cafetieră mare.
‎Da! Cafea!
‎Făceau cafea pentru 70 de persoane ‎într-un vas mic.
‎Ce computere sunt alea?
‎- Mac-uri noi de la Apple. ‎- Nu se poate!
‎Da.
‎- Noile iMac. ‎- Doamne!
‎Și asta nu e tot.
‎Uită-te la asta!
‎Trebuie să te înconjurăm ‎cu iubirea noastră LGBTQ.
‎M-am gândit să invit niște prieteni, ‎să se bucure cu tine.
‎- Stai în spate! ‎- Acolo. Da.
‎Intrați!
‎- Ce? ‎- Știu, nu?
‎E un spa sau așa ceva?
‎Doamne!
‎Dacă ce vedeți vi se pare frumos, ‎să vă mai arăt ceva frumos!
‎Măi să fie!
‎Arăți nemaipomenit!
‎Mersi, ce drăguț!
‎Uită-te la tine!
‎Se poate? Dă-mi mâna!
‎Priviți!
‎- Arăți incredibil. ‎- Ești mult mai relaxat.
‎Pari liniștit.
‎Cel mai important e că m-au făcut să decid
‎să încep să am grijă de mine.
‎Nu e tunsoarea sau hainele, ci asta.
‎- Da. ‎- Absolut.
‎Poți să spui „merit asta”?
‎- Merit asta. ‎- Bravo!
‎Îmi place mult.
‎Da!
‎- Am câștigat asta. ‎- Da!
‎Da!
‎Apropo de ce meriți, ‎ești gata să-ți vezi casa?
‎- Da. Sunt gata. ‎- Bine.
‎S-o facem!
‎Pregătește-te, dragule, ‎pentru că o să vezi ceva epic.
‎Închide ochii! Haide! Da. Treaptă.
‎Nu trage cu ochiul!
‎Bine.
‎Acum uită-te!
‎E o locuință de designer.
‎O să leșine?
‎Ce nebunie! Sunt mut de uimire.
‎Și un candelabru nou.
‎Aici locuiesc eu?
‎Asta e…
‎O insulă complet nouă.
‎Doamne! Bine.
‎E o casă nouă.
‎Cam așa ceva.
‎E nemaipomenit.
‎Ai o hotă nouă. Gata cu firele expuse!
‎Ce-i ăla?
‎Un storcător.
‎Da! Omul meu!
‎Doamne! E nemaipomenit!
‎Unde e Karamo? Merit asta, nu?
‎Da, meriți asta.
‎Meriți asta! Da.
‎Locuiesc aici.
‎- Ești gata? ‎- Îmi place banca.
‎- Nu? ‎- Romantism.
‎Aici e vorba de textură.
‎Doamne!
‎E o casă de oameni mari, scumpi.
‎Cele mai minunate noptiere ‎din câte am văzut.
‎Doamne! Uită-te la alea!
‎Vezi ce poze drăguțe am găsit?
‎Scuze, e atât de frumos.
‎- Da, acceptăm. ‎- Ce frumos!
‎Da, scumpi.
‎Uitați-vă și voi unde ne aflăm!
‎Mi-ai spus despre trauma ‎dintre pereții casei.
‎Casa e diferită.
‎Te rog să îți faci în mod conștient ‎noi amintiri în acele spații,
‎ca să-ți aduci aminte ‎că nu a fost vina ta.
‎Nu te mai simți vinovat!
‎Așa ajungi să știi ce meriți. Trebuie ‎să te iubești mai mult și să te vindeci.
‎Nu știu dacă am mai trăit ‎un moment atât de profund
‎de celebrare a propriei persoane, ‎în viața mea.
‎- Da. E nevoie de practică. ‎- Știu.
‎Așa vei scăpa de obiceiuri ‎și limite nesănătoase
‎și vei dobândi unele sănătoase, ‎știind ceea ce meriți.
‎Eu cred în tine.
‎Și eu.
‎Cred în mine.
‎- Așa. ‎- Putem s-o facem!
‎- Aruncăm o privire în garderobă. ‎- Doamne!
‎Vreau să te mai simți un pic rocker.
‎E preferința ta, nu vreau să ți-o răpesc.
‎Deci ți-am luat o haină superbă de piele.
‎Să te simți așa cum ești cu adevărat. ‎Îți place?
‎E frumoasă.
‎Vreau să te vezi și tu așa cum te văd eu, ‎atunci când ceri donații.
‎- Deci vreau să te văd într-un costum. ‎- Bine.
‎Începem cu un tricou alb.
‎A fost marea ta spaimă, într-un fel.
‎Da.
‎Deci te rog să îl îmbraci.
‎Bine.
‎Am un costum frumos albastru ‎și îți dau și niște sneakerși.
‎- Atât. ‎- Sună bine.
‎Copii, suntem gata?
‎- Da. ‎- Minunat. Vino, Chris!
‎Chipeș!
‎Vreau să-ți dau banii mei!
‎Îmi place!
‎Măi să fie!
‎Foarte chipeș și pus la punct.
‎- Da. ‎- Îți vine perfect.
‎N-a purtat niciodată un tricou alb ‎căci nu i se pare potrivit pentru el.
‎Am vrut să vezi că poți să-l porți ‎și să te simți în largul tău,
‎să nu ți se mai pară un obstacol, ‎pentru că nu ai de ce.
‎- Da. ‎- Da! Cum te simți?
‎Mă simt…
‎sexy, pe punctul de a fi ‎liderul omenirii.
‎Da!
‎M-ai luat prin surprindere, ‎dar îmi place.
‎Doamne!
‎Părul tău e mortal.
‎Ai fost unul dintre cei mai receptivi ‎dintre cei cu care am lucrat…
‎- De acord. ‎- … în emisiune.
‎Și asta, fiindcă ne-ai acordat încrederea.
‎Și felul cum te prezinți e frumos.
‎Vreau să îți mulțumesc sincer ‎din tot sufletul.
‎Mulțumesc.
‎- Te iubim. ‎- Și eu.
‎E casa ta și locuiești aici.
‎- Locuiesc aici. ‎- Da.
‎Locuiesc în stațiunea asta.
‎- Chiar că da, scumpi. ‎- Te iubesc. Să vă simțiți bine!
‎- Mersi, frate! M-am simțit grozav. ‎- Și eu.
‎- Te iubesc. ‎- Mersi.
‎Pa!
‎Da, scumpi!
‎- Da, scumpi! ‎- Pa!
‎NOUL CHRIS
‎TOȚI MERITĂ SĂ ARATE ȘI SĂ SE SIMTĂ BINE ‎ȘI SĂ FIE SĂNĂTOȘI. - THE OTHER ONES
‎Da! Sunteți gata să vedeți ‎ce diferită e casa noastră?
‎Doamne! Arăți minunat!
‎Și tu!
‎Copiii au luat-o înainte. ‎Althea, așteaptă!
‎Așa, acum mergem.
‎- Doamne! ‎- Minunat!
‎- Veniți să vedeți! ‎- Doamne!
‎Camera de zi.
‎- Uitați cât de mare e insula! ‎- Doamne!
‎Haideți sus! Camera voastră!
‎- E mișto, nu? ‎- Aici!
‎Măi să fie!
‎Doamne!
‎Săptămâna asta a fost ‎printre cele mai intense din viața mea.
‎În pat cu tine!
‎A meritat fiecare clipă.
‎- Am și niște busuioc proaspăt aici. ‎- Chiar te rog.
‎Vă dau niște busuioc.
‎Deodată, mă simt la fel de valoros ‎ca oricine altcineva și e o mare bucurie.
‎Mă simt fericit și sigur de mine.
‎- Noul tău look e super dulce. ‎- Frumos!
‎Chris e un înger.
‎Lumea îl admiră, îl respectă.
‎De-acum încolo, vreau ca și el ‎să se admire și să se respecte.
‎Salut!
‎Cum merge?
‎- Ți-e dor de noi? ‎- Da!
‎Nouă ne e de tine.
‎De cine ți-e cel mai dor?
‎- Tan. ‎- Da! Cât mă bucur!
‎Sper ca Chris să înțeleagă ‎cât de minunat e
‎și ce diferență face ‎în viața atâtor oameni.
‎Chris, cum te simți ‎înaintea evenimentului? O să reușești?
‎- ‎Ne vom atinge ținta. ‎- Da! Așa te vreau!
‎Încredere, îmi place.
‎Da.
‎Am auzit atâtea despre tine. ‎Îmi face plăcere.
‎- Alex, Chris Baker. Încântat. ‎- Asemenea.
‎COMUNITATEA ESPERANZA
‎- Ești grozav. ‎- Mersi, frate.
‎Am plăcerea să vi-l prezint ‎pe prietenul meu,
‎directorul executiv ‎al Fundației The Other Ones, Chris Baker.
‎Ce-mi place cel mai mult ‎la evoluția lui Chris
‎e că în sfârșit vezi cum interiorul lui,
‎frumusețea, iubirea, ‎sunt aliniate cu ce în exterior.
‎Sunt recunoscător și bucuros ‎să fiu aici cu voi toți.
‎Pare un om cu totul nou.
‎E prima zi din restul vieții sale.
‎Aici, în Austin, Texas, vom continua ‎să fim parte dintr-o soluție
‎pentru adăpostirea oamenilor.
‎Miercurea viitoare semnăm contractul ‎pentru preluarea proprietății.
‎În ochii lui, toți sunt egali ‎și își ajută comunitatea.
‎E un adevărat erou.
‎Mulțumesc pentru prezență ‎și pentru disponibilitatea de a contribui.
‎Vă iubesc.
‎Ce tip de treabă!
‎- Mi-e tare drag. ‎- Ce drăguț!
‎Închinăm pentru Chris?
‎Pentru Chris!
‎- Pentru el! ‎- Da!
‎#SFATTARE QE
‎O CUSĂTURĂ CONTINUĂ AJUNGE
‎Ați găsit o haină la care țineți mult, ‎dar nu vă vine bine?
‎Modificați-o!
‎Învățând o cusătură simplă,
‎o puteți modifica singuri.
‎O mașină de cusut costă cam 100 de dolari.
‎Dar cu ea economisiți ‎sute, dacă nu mii la croitor.
‎Acum tai ața.
‎Vedeți? E simplu să modifici.
‎Da.
‎Ne-am făcut mulți prieteni
‎Tehnicieni și cameramani
‎Prieteni de nădejde ‎Avem un țel foarte ambițios
‎E nevoie de multă magie
‎Și de niște stofă
‎O foarfecă și o plimbare prin oraș
‎Pentru a face un om să se simtă dorit ‎Să știe că nu e uitat
‎Că acel suflet cu o singură idee ‎mai are valoare
‎Când totul e gata și bine cusut
‎Se mai poate spune un singur lucru
‎Da, scumpi
‎Grozav!
‎Trebuie să te duci ‎la un concurs de talente!
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu