EN NETFLIX-SERIE
KJÆRLIGHET
Neon!
-Sitt. Nei. -Hei, dere. Vi har fått en ny helt.
Gjør plass til Tanny. Ned med deg. Ja, kom igjen.
Gi Tan litt plass.
-Flink jente. -Kan jeg sette meg? Takk, vennen.
-Ikke bit. -Greit.
Helten vår denne uka heter Chris Baker. 36 år gammel. Bor her i Austin i Texas.
Jeg beskriver meg selv som en tatovert, udugelig filantrop, som banner mye.
-Han jobber for de hjemløse. -Så bra.
-Det er et viktig arbeid. -Og her har vi et lite klipp.
The Other Ones Foundation gir de hjemløse en lønn å leve av
ved å rydde og vaske i byen.
Chris Baker er leder i organisasjonen.
Det er viktig at de får kjenne på fellesskap, tilhørighet og verdighet.
Jeg er grunnlegger og leder
for en ideell organisasjon som jobber for hjemløse.
For oss er bolig en menneskerett.
-Hvordan går det med dusjvogna? -Den var ødelagt, men vi har reparert den.
Nå renner vannet.
Vi tilbyr bad og WC-fasiliteter og tilgang til mat, slik at de opplever verdighet
på veien ut av hjemløsheten.
Det er stort å jobbe med å gi dem verdigheten tilbake.
-Jeg gleder meg til å treffe Chris. -Dette er fantastisk.
ALLE BETYR ALLE!
Greit, dere. Helten vår er en kjærlig far. Han er gift med Elizabeth.
De har to barn på fem og åtte. Han ble nominert av Liz, Chris' kone.
Han er en av de mest barmhjertige og snilleste jeg kjenner.
Samtidig tror jeg ikke at han er like snill mot seg selv.
Vekta har alltid gjort Chris usikker på seg selv. Han fikk nylig slankeoperasjon.
Men han har ikke kjøpt klær til den nye, stadig mindre kroppen.
For bare fire måneder siden veide jeg nesten 181 kilo.
Ingenting passer meg lenger.
Chris har 18-timersdager, kler seg aldri profesjonelt til møter med investorer
og har dårlig selvtillit. Det hindrer ham i å få midler til de vanskeligstilte.
Ingenting Tans skjorteknep ikke fikser.
Klar. Én, to, klar og… G.
Chris føler at han aldri gjør nok.
Konas bekymring er at han blir utbrent om han ikke tar vare på seg selv.
Han bryr seg så mye om organisasjonen og folkene
at han sliter med å ta seg fri.
For alle som jobber med sosialtjenester i en eller annen form, er det viktig
å finne riktig balanse mellom jobb og fritid.
Ellers mister man gradvis fokuset på det man elsker utenfor jobben.
Mamma, som døde for fem år siden, sa:
"Eneste målestokk for suksess hos noen
er hvordan de får dem rundt seg til å føle seg."
Det forankret seg virkelig hos meg.
Det var svært tøft da Chris' mor gikk bort.
Vi hadde kjøpt huset. Jeg, Chris og barna hadde flytta inn.
Hun kom hjem hit og var her i fem dager før hun gikk bort.
Det gjorde den første tiden vår i dette huset veldig vanskelig,
og jeg vet at Chris egentlig ikke ville være her.
Til helga skal Chris arrangere noe skikkelig stort.
Han skal snakke foran en masse folk
for å få bidrag og samle inn seks millioner dollar.
En stor åpning med mange folk.
Og målet er å få nok midler til overgangsherberget med 200 rom
som vi bygger i Esperanza-nabolaget. Får vi ikke nok penger, faller det i fisk.
Nå trenger Chris mer hjelp enn noen gang,
for et stort press hviler på skuldrene hans.
Han må få selvtillit og føle seg vel med seg selv.
-Oppdraget denne uka. -Jepp?
Vi hjelper den usikre forkjemperen med å ta vare på seg selv.
-Ja! -Ja!
Ja!
Jenta mi, da.
DAG 1
Å GI NOE TIL ANDRE ER PRISEN DU BETALER FOR DIN PLASS HER PÅ JORDA.
Bygningen vi bygde, kaller vi "kjøkkenet".
Nå bruker Free Lunch det til å lage måltider her hver dag. Solid, sunn mat.
-Er det her? -Ja, her er det.
-Ja. -OK. Ja!
Et av problemene, etter min mening, er at det nødbehovet er over nå…
Nå er vi her!
-Hallo? -Hallo.
Hvordan går det, folkens?
Hyggelig å treffe deg. Tan.
-Hyggelig. -Gi meg en klem.
-Så hyggelig. -Herregud.
Takk. Hva heter du?
Chris aner bokstavelig talt ikke hva det er som foregår.
Aner ikke hvordan det funker, hva vi gjør.
Jeg kunne sagt at Tan skulle bygge om kontoret. Han hadde sagt "flott".
-Hva driver dere med her? -Dette er et av kontorene våre.
Det er her vi styrer Workforce First, "arbeid til alle".
Vi får et sted mellom 60 og 70 hjemløse ut på jobb hver eneste dag.
-Jøss. -Det driver vi med her.
-Dere gjør så mye bra for byen. -Takk
-Vi… -Han gjør det.
Det slår meg at det er ganske tomt i samlingsrommet.
Til å være et sted som tar imot folk hver dag, er det lite gjestmildt.
Det vil jeg endre på.
Vi vil gjerne høre litt fra dere som jobber med Chris.
Hvorfor fortjener han vår hjelp, hvorfor elsker vi ham? Hva trenger han hjelp med?
Skaff ham dress til veldedighetsarrangementet.
-Så fint. -Han her må se bra ut.
Vi er jo alle her på grunn av det Chris grunnla, budskapet han sender ut.
Ja.
Det handler mye om at vi har en grunn- leggende tro på at alle har en verdi.
Chris fortjener og burde være en som kan gå ut og snakke
modig og med selvtillit, dele dette budskapet.
-Veldig godt sagt. -Vil du bli med i teamet vårt?
Det var veldig fint.
Er det vanskelig å høre andre snakke om at du er fantastisk?
Ja.
Jeg skal vifte litt, jenta mi. Det går bra. Å, herregud.
Chris virker kjempeurolig. Det er uvant å være i sentrum.
Men denne uka handler alt om Chris, for Chris er den som står bak alt.
Vi vil at Chris skal tenke det samme om seg selv som alle andre gjør.
-Får vi en omvisning? -Her er kjøkkenet vårt.
-Jeg liker 50-tallsskapene. -Jepp.
Heldigvis bruker vi ikke dette stedet når vi lager Thanksgiving-middag.
Her lager vi lunsj til folk, rett og slett.
Det eneste vi gjør her, er å lage smørbrød.
-Det må være lett å smøre her. -Ja.
Forsyner denne kaffetrakteren alle med kaffe?
Er ikke det vilt? Jeg trodde at jeg hadde kjøpt en til.
En av de vanligste klagene er at det aldri er nok kaffe.
Kan folk donere mat her? Ulike steder… Vi skal vel snakke om det.
-Ja. -Vi har folk…
Nå må vi se huset hans. Nå vil vi se hvor du bor.
-Vil dere hjem til meg? OK. -Jepp.
-Så fint huset ditt er. -Takk.
Greit. Kom inn.
Se, så fint det var her, da.
Liz er hjemme!
-Hei. -Hei!
-Hyggelig å treffe deg.
Du leker ikke matforberedelser, nei.
Det betyr at du er kjempeflink.
-Hvor gammel er du? -Åtte år.
Og så hjelper du mamma med middagen? Så fint.
Gurimalla. Så søte dere er som par. Unnskyld. Jeg måtte bare si det.
Så passer perfekt i armkroken hans. Søtt. Unnskyld, altså.
-Det går fint. -Unnskyld.
-Vil du vise oss rundt? -Ja. Bare bli med meg.
-Dette er stua vår. -Så fin.
Vi malte med denne fargen fordi temaet var havet.
Midtpunktet i stua er den blå veggen. Men den blåfargen må bort.
Jøss. Pappa er musiker, jo.
-Kan jeg få spille på denne? -Ja da.
Musikk er en annen lidenskap utenom det du kjemper for.
Ja. Men vi er travelt opptatt med organisasjonen, så jeg er lite her.
Hold for ørene, jenta mi. Nå blir det bråkete.
Fem, seks, fem, seks, sju, ått'!
Jenta mi. Vi fem kan gjøre mye, altså.
Queer Eye
Men å synge i harmoni, det kan vi ikke.
Jeg slutter i bandet.
Ja!
-Vi går opp. -Skal vi det?
Vent. Man kan ikke spise kyllingnuggets uten ketsjup.
De er ikke redde for farger her i huset.
For et kjempestort rom. Nydelig.
Bobby blir stressa av… Det går fint, Bobby.
Rød er en farge som faktisk bidrar til uro og stress.
Slutt.
Herlighet, så mange proteinshaker.
Det psykologen min kaller patologisk medavhengig.
Smil.
-Hva er greia her, da? -Det er fra da jeg farga håret.
Så eventyrlystne vi var, da. Nå tar vi en titt.
Blekede tupper, ja. Er vi fornøyd med blekingen? Liker du det?
-Jeg vil nok gjerne ha det vekk. -Du begynner å få grått hår, ja.
-Vis meg greiene dine. Hva skjedde? -Kan jeg få avbryte?
-Jeg river av deg skjorta. -Jeg bare…
Tusen takk.
-Vil du ha iskrem, Althea? -Overraskende mett, men kan ikke si nei.
Føler med deg, forstår deg og ser deg.
Hvordan har måltidene endret seg etter inngrepet hans?
Hva er det du vanligvis… Det står smoothier på benken.
Er det en stor del av det han spiser?
Ja. Frokosten har stort sett bestått av proteinshaker.
Men jeg tror ikke at han spiser så regelmessig som de anbefaler,
sånne bitte små måltider.
-Det er tungt. -Ja.
UTRUST DE HJEMLØSE
Du har nylig gått mye ned i vekt.
Føler du deg mer vel med kroppen
nå som vekta nærmer seg det du ønska deg?
Ja. Jeg har fortsatt langt igjen.
Jeg vil gjerne vite hvordan du har lyst til å se ut.
-Det er et vanskelig spørsmål. -Ja.
Jeg vil se ut som en som er i stand til noe,
en som klarer å gjøre det jeg gjør.
Det er tydelig at du alt er i stand til dette, for du er jo helt rå.
Du gjør en fantastisk jobb.
Nå arrangerer vi en innsamling for å bygge et innovativt herbergekompleks.
-Flott. -La meg være ærlig.
Noen ser nok på meg og tenker:
"Hva enn han der representerer, så donerer jeg ikke én million dollar."
Hvordan finner vi balansen?
-Det er kanskje noe vi må tenke på. -Helt klart.
Greia med huset deres er at det trenger litt omsorg.
Noen skapdører mangler. Noen ledninger henger og dingler.
Hvem er Chris på jobb og hjemme?
Jeg vil jo gjerne tro at de er grunnleggende like,
men det var noe Liz tok opp.
Jeg har alltid en stor, lang liste over viktige ting jeg må ta meg av.
-Og jeg er siste punkt på den lista. -Ja.
Denne uka er det greit at alt bare handler om deg.
Det er noe av det fineste noen har sagt til meg.
-Takk. -Bare hyggelig.
Hvor lenge har du satt deg selv nederst på lista?
Det var en periode i livet mitt
der jeg drev med, vel…
Narkotikamisbruk av ulik grad. Det er en del av fortida mi.
Når man er i den modusen, setter man seg selv foran alle andre.
Jeg bærer på mye skam og anger på grunn av det. Det er vanskelig.
-Bare å erkjenne det er vanskelig. -Takk for at du viser deg sårbar.
Når man er rusavhengig, føles alt man gjør egoistisk.
Men jeg vet også at avhengigheten gir deg en flukt.
Jo da.
Hvis det er greit å dele det, hva flykta du fra?
Jeg føler at jeg utdyper dette til det kjedsommelige hver gang.
Men dette huset er resultatet av at mamma var syk.
-Vi kjøpte huset for å bo sammen. -Ja.
Men kreften hennes spredte seg til hjernen.
Hun havna på sykehus. Det var det.
Hun bodde bare her da hun fikk palliativ behandling,
og hun var ikke bevisst. Pleierne kom og gikk.
"Her har du to liter flytende morfin. Vær så god.
Knus pillene og hell i morfinen.
Ta den ut og behandle symptomene…"
"En bivirkning kan være at hun dør, men dette behandler symptomene."
I hodet mitt har jeg alltid hatt en stemme som kaller meg morder.
Jeg bearbeider altså dette.
Og mens jeg gjør det, begynner også jeg å ta medisinene.
Litt til meg, litt til deg.
Og med morfin, lorazepam og Xanor…
-De greiene ødela livet mitt fullstendig. -Ja.
Det pågikk en god stund etterpå. Så…
Der kommer skyldfølelsen og skammen fra. Det forstår jeg.
Det er også mye skyldfølelse og skam knytta til å være stor og tjukk også…
-Sånn er det bare. -Ja.
Så… det var det også, da.
Det gir mening. Takk for at du delte det.
Det hjelper meg til å forstå hvor du er i livet,
hva du har vært gjennom. Når jeg hører om husets historie,
forstår jeg at mye er knytta til det.
Hver dag du kommer inn hit, kommer alle de tingene tilbake helt ubevisst.
-Å ja. -Kan jeg få en klem?
-Takk. -Jeg setter pris på deg.
-Vi skal ha det gøy. -Takk igjen.
-Bare hyggelig. -Så godt at vi møttes.
-Det syns jeg også. -Takk for at du tilbrakte dagen med oss.
Nå har alle fått mulighet til å forstå hva vi kan hjelpe deg med.
-Greit. -Jeg har litt å gjøre.
-Skal vi sette i gang? -Ja.
Fantastisk. Greit. Da stikker vi. Nå setter vi i gang!
Jeg elsker at dere ikke aner hva som skjer.
Jeg har ingen j… idé.
Det er det aller beste. Det liker vi. Virkelig.
-Er du klar? -Kom igjen.
FAB 5-HOVEDKVARTERET TEXAS
Dessverre er verden fortsatt slik at folk dømmer på bakgrunn av utseende.
Jeg vil at Chris skal føle seg sterkere med ulike stiler og uttrykk.
Gi ham en bedre stil, slik at innsamlingen går bedre.
Hovedmålet mitt er at Chris skal se hvordan kroppen ser ut i klær som passer.
Jeg vil at Chris skal se seg selv slik jeg ser ham.
Chris har kanskje ikke nok informasjon om hvor mye vitaminer og protein han trenger.
Jeg vil forsikre meg om at han får det kroppen hans trenger nå.
Chris og Liz har brukt så mye tid på å hjelpe andre
at de ikke har hatt tid til innredning.
Men hvis han skal hjelpe andre,
trenger han et sted å lade batteriene med den fantastiske familien.
Chris tror ikke at han fortjener tid for seg selv.
Derfor vil han bare hjelpe andre.
Men Chris må forstå at det er greit å bruke tid på seg selv.
Først da får du et balansert liv.
DAG 2
SULT KOMMER IKKE AV MATMANGEL, MEN AV MANGEL PÅ DEMOKRATI.
Tomatene ser deilige ut.
-Hva skal jeg gjøre? -Sjekk brødristeren. Bare lett risting.
Jeg har kalkun fra kjøttdisken, provolone, pesto og majones.
Jeg kjøpte et deilig økologisk brød. Jeg elsker smørbrød.
-Ja. Det minner om hjemme. -Til Chris og beboerne i Esperanza?
Jeg skal hjelpe til med å bygge et av herbergene.
Og så tar jeg med smørbrød.
-Hvem sier du at lagde dem, da? -Jeg.
-Og Antoni. -Ja.
ESPERANZA-NABOLAGET
Nå drar vi til hovedleirplassen. Her er det mye som må gjøres, som du ser.
Folk bor stort sett i telt eller skur, slik som disse.
-Søppelet hoper seg opp. -Hvor mange bor til enhver tid her?
Det varierer mellom 160 og 190-200.
Hva inspirerte deg til å gjøre dette?
Liz var sosialarbeider og jobba med denne gruppa.
På et tidspunkt i livet ble jeg nesten en del av gruppa.
Samme her.
Folk burde ta seg tid til å forstå at problemet ikke er folkene,
men mange ting i samfunnet vårt.
-Dette skjedde ikke brått. -Nettopp.
Dette var det uunngåelige resultatet av mange samfunnsmessige problemer.
Har pandemien lært oss noe, er det at mange er én lønning unna hjemløshet.
Helt klart.
Dette er begynnelsen av et herbergekompleks.
-Dette samler du inn penger til? -Ja. Til 200 slike.
De har gjort alt selv, bortsett fra det elektriske.
Det er beboerne som faktisk… Og de får betalt for det?
-Riktig. -Fett.
Vi er fremme. Alle er her. Så spennende.
-Hallo! -Hei, hvordan går det?
-Velkommen til Esperanza. -Hei, dere.
-Godt å se deg. -Dette ser bra ut.
-Vår arbeidsleder, Enrique. -Hvor lang tid bruker dere på én?
Rundt seks timer. Ikke verst. Seks timer på ett hus. Hva kan jeg gjøre?
Herbergene er ikke permanente boliger. De ble bygd for flyktninger.
Det er første gang denne typen brukes her i USA.
Det sier mye om USA akkurat nå.
-Har den. Takk, Enrique. -Du må sette vinkelen inn der.
Men derfor vil Chris gjøre enda mer ved å samle inn nesten 6 millioner dollar
for å bygge mer permanente bosteder for gruppa.
Da får vi bygd 200 slike, og så bygger vi nabolag med 50 slike enheter.
Og så blir det toaletter og dusj.
Et sted å lage mat. Et samlingssted i hver klynge.
Et nabolag der de kan blomstre, der de kan komme seg på beina.
-Vær så god. -Vi tar dem.
-Antoni spesial. -Kult.
For folk som Chris der ute, som har sagt "nok er nok" og gjør alt de kan…
Herregud. Vi trenger tusener som Chris, for alle disse fortjener et hjem.
Greit. Bra jobba! Se på alle de vinklene.
Etter deg. Gleder meg. Dette er et veldig fint sted.
Kom igjen. OK.
Målet er å finne ut hvordan vi får næringsstoffene,
vitaminene og det kroppen din trenger
inn i noe sammenpresset, konsentrert, små mengder som ikke irriterer kroppen.
Chris kan ikke spise de mengdene han var vant til på grunn av inngrepet.
Akkurat nå er væske lettest å fordøye for kroppen.
Jeg lager proteinshake selv, og det er ikke vanskelig.
Det er det jeg skal vise deg nå.
Jeg vil lære ham å gjøre det han er vant til på nye måter.
Jeg har brukt én fast proteinshake. Den likner ikke på noe av dette.
Tåler du nøttesmør? Spiser du peanøtt- eller mandelsmør?
-Jeg elsker peanøttsmør. -Flott. Da bruker vi det.
-Jeg vil prøve mandelsmør. -Da gjør vi det.
-Det er din smoothie. -Vi tar helt av her.
Alle nøttesmørene. Dette gjør jeg hver morgen. Først litt nøttemelk.
-OK. -Dette elsker jeg. Elsker pistasjmelk.
Den er litt salt og litt søt. Så tar jeg en banan.
Jeg bruker plantebasert, ertebasert protein og ikke hvete.
Og så noe nøttesmør. Mandelsmør, da.
-Du kan ha oppi alt sammen. -OK.
Så tykt det er.
Ja. Selv bruker jeg flaut mye kanel i den. Hva tenker du om det?
-Kjør på. -OK. Da tar jeg oppi mye.
Dette er ertebasert proteinpulver.
Det er helt vegansk. Dette bruker jeg. Jeg elsker det.
-Er det like mye protein i? -Ja.
Han bruker vanligvis hveteprotein, basert på melk.
Det kan være vanskelig å fordøye etter en slankeoperasjon.
Dette er ingen ferdigsmoothie.
Alt skal være rent og sunt.
Lett som bare det. Perfekt.
Så setter vi den på plass. Jeg begynner med lav hastighet.
Du sparer ikke tid på å lage smoothien din fra bunnen,
men det er mye billigere, og så blir du bevisst på hva du putter i deg.
Perfekt.
Når han får teken på dette håper jeg at dette går like automatisk
som å tilberede proteinshaken fra beholderen.
Skål.
Herregud, så godt det var.
Jeg lager denne smoothien hver eneste morgen.
-Det smaker pepperkake eller noe. -Ja, du kjenner kanelsmaken.
Herregud. Det smaker jul.
-Det er fint… Det smaker jul! -Kjempegodt.
-Her i sommervarmen. -Du har endra… Herregud.
DAG 3
Å BLI KVITT FATTIGDOM HANDLER IKKE OM VELDEDIGHET, MEN OM RETTFERDIGHET.
-Er du klar til å handle, Chris? -Ja, kom igjen.
OK. Når handlet du sist klær?
Det er mange år siden, altså.
Sånn utenom å dra på Walmart for å finne noe stort nok, da.
Var det før slankeoperasjonen?
-Ja. -OK.
Jeg vil forklare deg noe. Jeg vet at alle som prøver å gå ned i vekt
er bekymra for å kjøpe nye klær. De tenker: "Jeg går kanskje ned mer."
Men du drukner i klærne dine. Det gir motsatt effekt enn du ønsker.
I stedet for å kjøpe en masse nye klær, som jo er dyrt,
tar jeg dem med til skredderen. Det virker litt råflott, men det er det ikke.
Klærne må jo vise fram de fantastiske resultatene dine. Nå gjemmer de alt.
Chris tror fortsatt at han må gå med
ting som er fem størrelser for store for å skjule vekta han ikke lenger har.
Er det en spesiell stil du ser etter?
For å være ærlig, så vil jeg egentlig
kunne ta på meg ei hvit T-skjorte og dongeribukser, og bare gå sånn.
Det har jeg aldri kunnet gjøre før.
Hvorfor? Det er bare T-skjorte og bukse?
Jeg vet ikke. Hvitt får meg til å se ut som en marshmallow.
Det handler mer om vekttapet, ikke om mote.
Tanken på en hvit T-skjorte i offentlighet skremmer meg.
Det er fælt at du ikke har følt at du kunne kjøpe et helt vanlig basisplagg.
Når vi kommer til helga, håper jeg
at Liz tenker "vi har ti minutter", når hun ser deg komme til tilstelningen.
-Skal vi prøve klær? -Kjør på.
Jeg lover ikke at jeg liker det. Men jeg prøver alt.
-Jeg har noe i prøverommet. -OK.
Jeg vil at Chris skal forstå at klær betyr noe. Stilen din betyr noe.
Det kan være vendepunktet
for hvordan du ser på deg selv, og om du er snill mot deg selv.
-Er du klar, Chris? -Klar.
Hei. Jeg vet ikke hvem han her er. Han her kjenner jeg ikke.
Se deg i speilet.
-Og stopp… -Jøss.
-Chris? -Ja.
-Hva syns du? -Jeg liker det. Det er veldig annerledes.
-På en god måte? -Ja. Dette likte jeg veldig godt.
Jeg ville ha tenkt at alt ville ha føltes for lite.
Men nå som jeg ser det, er det flott.
-Ikke for trangt. -Flott. Jeg liker fargene.
-Jeg liker lagene. -Ja.
-Kan jeg få forklare lagene? -Ja.
Når jeg bruker lag, ser ingen fasongen din. Dette draperer deg.
Det gir deg fasong, men skjuler også litt.
Dette er et fritidsantrekk. Ikke antrekket for investorene dine.
Det er veldig uformelt.
Når du skal møte investorer, har jeg andre alternativer, som jeg skal henge…
-Stirr! Se på deg selv! -Ja.
-Kjenn på følelsene dine. -Jeg hater det ikke.
-Er det fint? -Det er fint.
-Vil du føle deg sånn framover? -Ja! Det vil jeg.
Greit.
Jeg liker det. Det er veldig rock'n roll.
Ja, det er det! Ja, selvtillit!
-Jeg har aldri gått med høye støvler før. -Nei.
Her har vi en dongeribukse, en T-skjorte og en skjorte.
-Ja. -Ikke veldig pyntet.
Føler du deg sexy?
Jeg…
Kanskje.
Du sier det ikke. Du ser sexy ut. Uanstrengt og kul.
Jøss.
Jeg vil at du skal ha den selvtilliten du utstråler nå.
Jepp.
Ja. Kom igjen. Poser akkurat som du vil.
-Herlighet. Greit. -Så du det?
-Hvorfor sa du "herlighet"? -Han var som Spider-Man.
Du skremte vennen min. Andy, dette er Chris.
-Hyggelig. Velkommen. -Takk.
Greit.
-Hva syns du om stedet? -Heftig.
Som ei svær hinderløype. Dattera mi elsker sånt.
Jeg tar med Chris hit slik at han skal forstå
at selvtillitsproblemene, skylden og skammen han bærer på
gjør ham redd for å håndtere ting i livet. Han konsentrerer seg bare om jobb.
Derfor har han ingen balanse.
Etter praten vår, forsto jeg at du ikke har noen balanse i livet.
-Jeg er rimelig enig. -Ja.
Mener du at du fortjener å bli tilgitt?
Jeg vet ikke. Det er vanskelig å si. Vel…
Rent pragmatisk vil jeg si det. Følelsesmessig er det tyngre.
-Jeg fortjener vel det, tror jeg. -Tror du?
Ja. Jeg mener… Jeg vet det. Det er mantraet mitt. Alle fortjener det.
Ja. Du har rett. Du fortjener det.
Hvorfor er det vanskeligere for deg å tilgi deg selv?
Hva er det som gjør at du bærer på skyldfølelse?
Da mammas liv ebbet ut, ga jeg henne medisinen vi visste
ville føre til at hjertet hennes stoppa.
Da vi virkelig kom til det punktet at det kom til å skje,
kom det masse familie og venner.
Men det var jeg som måtte ta meg av den delen av det.
Jeg var omgitt av familie,
men så var jeg helt alene om å ta meg av akkurat den delen av det.
Og så sovna jeg i senga.
Mens jeg var rusa.
Jeg sov vel i rundt seks timer.
Ved siden av et lik.
-Det er jævlig. -Det var jo ikke din feil.
Jepp.
-Jeg hører at du sier "jepp". -Ja.
Men nå må du begynne å ta det inn. Det var ikke din feil.
Det må du godta. Bli ferdig med fortida, slik at du kan ha det fint her og nå.
For nå er forholdet ditt til kona, familien og deg selv viktigst.
-Tiden er inne. -Tiden er inne.
Det kommer til å ta tid. Dette er første steg.
Bra jobba.
Men jeg vil også ha det litt gøy.
-Så… -Ja.
-Jeg inviterte noen hit. -Oi.
-Straks tilbake. -Å nei.
Ikke føl deg ille til mote. Dette er bra.
-Det er mora til ungene dine! -Hei!
Hallo!
-Hvordan går det? -Bra. Du?
-Godt å se deg. -Deg også.
-Dere må jo ha det gøy. -Ja.
Dere har tatt dere fri. Kan ikke dere to tilbringe litt tid her sammen?
-Finn balansen, men ha det gøy. -La oss ha det gøy. Vi begynner her.
Jeg er her om du trenger meg. Klar?
-Flink. Bra jobba. -Nei!
Våre dårlige avgjørelser definerer ikke oss.
Alle har vi muligheten til å vokse, bli bedre og skape et godt liv.
-Ja! -Hei.
Chris må forstå at han fortjener å bruke tid på seg selv
slik at han får en balanse i livet og knytter bånd til dem han er glad i.
-Elsker deg. -Elsker deg også.
Jeg forstår at Chris føler seg skyldig når han får hjelp
eller omsorg fra oss på grunn av det han ser hver dag.
Chris fortjener et flott hus han kan være lykkelig i,
for han gir jo så mye selv.
Denne uka handler alt om Chris.
-Har du en fin dag? -Den beste så langt. Veldig gøy.
Bli med inn.
-Hei, Aroutin og Santiago. -Hvordan går det?
-Velkommen til Shed. -Takk, folkens.
Ja!
-Kan jeg ta av deg kapsen? -Ja.
-Ok. -Det er mye der?
Bare litt småtteri. Ikke så mye… greier.
Etter alle samtalene i dag
har jeg innsett att blekingen, fargingen og blåfargen
var del av et forsøk på å fjerne fokuset fra andre ting.
-Nå er jeg ferdig, tror jeg. -Ja!
Målet mitt i dag er å lande hårfarge- korrigeringens trippel Axel,
og det er å skape naturlig hår med gråtoner etter et slikt inngrep.
Jeg skal lande på én fot. Det blir gøy. Vi gjør håret pent og naturlig.
-Hår med gråskjær, stilig for alderen. -Flott.
Chris trenger selvtilliten som sier:
"Ja, jeg vet hvordan jeg tar meg av boligmangel.
Jeg kan snakke for andre på en nydelig, selvsikker måte."
Det hjelper vi ham med.
Hva gjør du etter en tøff uke?
Er det vanskelig å stoppe opp for å ta vare på deg selv?
Ja, for selv når jeg gjør dette,
prøver jeg å koordinere ting. Er det noe jeg kan gjøre, liksom.
Når man er vitne til så mye lidelse som du er,
så gir det konstant skyldfølelse.
Det begås så mye vold mot både trans- og det ikke-binære miljøet.
Siden jeg er klar over dette, føler jeg alltid at jeg kunne ha gjort mer.
Når du virkelig kjemper for andre får alt som du selv kan nyte i livet
en helt annen mening når du forstår at andre ikke deler gledene.
Men man må klare å skru det av.
Forventer du at du skal løse problemene på systemnivå, blir det bare vondt.
Da får du ikke gjort det du virkelig bryr deg om. Da blir du utbrent.
Tar du ikke vare på deg selv, kan du ikke stille opp for andre så mye du vil.
Jeg har nok opplevd empatiutmattelse, eller sekundertraumatisering.
Er det fordi du ikke har nok empati for deg selv?
-Går det bra? -Det går bra.
Du ser på hendene som om du aldri har sett dem før.
Jeg prøver bare å finne ut om dette bare er en drøm eller ikke.
-Dette er… -Vennen min. Dette er ekte.
Jeg er din gode fe, og jeg skal si deg at du er heit som bare…
Du fortjener tid for deg selv til å ta vare på deg selv.
Kan jeg få en seig applaus for denne hårfargen?
Jeg var helt sjukt rå med denne hårfargen.
-Er du klar, Chris? -Jeg er klar.
Ikke se ennå, for dette vil jeg understreke.
Du trengte ikke å endre utseendet for å få folk til å ta deg på alvor som aktivist.
Du er en støtte i samfunnet. og du gjør det virkelig bra. Det skal du vite.
Den fortsatt nydelige og praktfulle…
Her er du.
Hva syns du?
Du kan ikke tro hvor heit du ser ut?
Det ser bra ut. Det er flott.
-Ikke sant? -Jeg…
-Jeg kan ikke… Jeg vet ikke. -Ta en nærmere titt.
Dette er jo helt vilt. Det er som en helt annen…
Som et helt annet menneske. Han er litt…
-Han ser ganske bra ut. -Ikke sant?
Håret sier: "Jeg samler inn 6 millioner dollar til dem som trenger det."
Du er best.
DAG 4
DIN SUKSESS MÅLES I HVORDAN DU FÅR DEM RUNDT DEG TIL Å FØLE SEG.
Kom, kjære.
Nå er de her!
-Klar? -Du ser veldig bra ut, altså.
Herlighet!
Så kjekk og sexy du er! Gurimalla!
-Jeg var helt i sjokk. -Sånn, ja.
Gi oss en god krigerpositur, nå.
-Jeg bare visste det. -Elsker du det? Se her, da!
Det er så nydelig.
Vi har ordna nye møbler, nye datamaskiner og arbeidsstasjoner.
Det er virkelig kjempefint.
Så du sitatet?
Det går fint.
Vi vet det.
Ja, jenta mi.
Over til noe annet. Industriell kaffemaskin.
Ja! Kaffe!
De lagde kaffe til 70 stykker med én trakter, liksom!
Hva slags datamaskiner er det?
-Det er nye Mac-er fra Apple. -Aldri i verden!
-Den nye iMac. -Herlighet.
Og det er mer også.
Se her, da!
Herregud, la vår nydelige LGBTQ-kjærlighet omslutte deg.
Derfor inviterte jeg noen venner til å dele dette med deg.
-Stå bak oss. -Der, ja.
Kom inn.
-Hva? -Ikke sant?
-Er det blitt spa her? -Herlighet.
Syns dere at det er vakkert her? La meg vise dere noe annet vakkert.
Dæven døtte!
Oi! Du ser helt fantastisk ut!
-Takk, det var hyggelig. -Se på deg, da!
Blir det for mye? Gi meg hånda di. Se.
-Du ser utrolig bra ut. -Mye mer avslappa.
Du virker veldig nedpå.
Det største er at de har fått meg til å bestemme meg for
at jeg må ta vare på meg selv.
Det er ikke håret eller klærne, men det.
-Ja. -Helt klart.
Kan du si "jeg fortjener det"?
-Jeg fortjener det. -Bra jobba.
-Jeg elsker det. -Ja!
-Jeg har fortjent det. -Ja, det har du!
Apropos ting du fortjener. Klar for å se huset?
-Ja, for pokker. -Da stikker vi.
Bare begynn å glede deg, for nå skal du få se noe legendarisk.
Lukk øynene helt. Kom igjen. Trinn.
Ikke kikk.
OK.
Nå kan du se.
Nå bor du i et hus med designerinteriør.
-Kommer han til å besvime? -Dette er sjukt! Jeg er i fyr og flamme!
-Og en ny lysekrone der. -Bor jeg her? Er dette mitt…
-En helt ny kjøkkenøy. -Herregud. OK.
-Et nytt hus. -På en måte.
Dette er helt sjukt!
Du har fått ny kjøkkenvifte. Ingen flere løse ledninger.
-Hva er det? -En juspresse.
Å ja! Du er kul, du!
Herregud! Dette er helt fantastisk!
-Hvor er Karamo? Jeg fortjener dette, jeg? -Ja, det fortjener du!
Du fortjener dette! Ja, det gjør du.
Nå får jeg bo her, liksom.
-Klar? -Jeg liker benken.
Oi!
-Ikke sant? -Romantikk!
-Her har vi tilført tekstur. -Herlighet.
Dette er et hjem for voksne, jenta mi.
Dette er de fineste nattbordene jeg noen gang har sett.
-Herregud! Se der! -Ser du de fine bildene jeg fant?
Unnskyld. Dette er bare så vakkert.
-Det sier vi oss fornøyd med. -Så fint.
Ja, jenta mi.
Se på dette stedet, da.
Du fortalte litt om traumene dette huset bar med seg. Nå er huset endret.
Jeg vil at du helt bevisst skal skape nye minner her
og minner deg på at ingenting var din feil.
Ingen skyldfølelse. Slik forstår du hva du fortjener.
Men helbredelsen og kjærligheten må komme fra deg.
Jeg vet ikke om jeg noen gang har opplevd et så ektefølt øyeblikk
der jeg har feiret meg selv noen gang i livet.
-Ja. Det krever øvelse. -Jeg vet det.
Det drar deg vekk fra de usunne grensene og forbindelsene
og gir deg sunne forbindelser, for du vet hva du fortjener. Jeg tror på deg.
Det gjør jeg også.
Jeg tror på meg selv. Dette fikser vi.
-Vi tar en rask titt i garderoben din. -Å, herregud.
Du skal fortsatt føle deg rocka. Det er din greie, den vil jeg ikke ta fra deg.
Se på denne nydelige skinnjakka.
Den gir deg følelsen av den du egentlig er. Fin?
Den var fin.
Du skal se den utgaven av deg selv som jeg ser
når du ber om pengebidrag. Derfor vil jeg se deg i dress.
Vi begynner med hvit T-skjorte. Dette har omtrent vært din nemesis.
-Ja. -Derfor vil jeg at du tar på denne.
Vi har fått tak i en nydelig blå dress til deg, og du skal få fritidssko.
-Det er det hele. -Høres flott ut.
-Ok, unger. Er vi klare? -Ja!
Flott. Kom ut, Chris.
-Så kjekk! -Jeg vil gi deg pengene mine!
Elsker det!
-Herlighet! -Jøss!
-Så kjekk, og så stilig! -Det passer deg perfekt.
Han har aldri gått med hvit T-skjorte, det syns han ikke passer en på hans størrelse.
Du måtte få se at du kan gå med den og føle deg vel,
ikke se på det som en utfordring, for det er det ikke.
-Ja. -Ja! Hvordan føler du deg?
Jeg føler…
at dette heite mannebeinet snart kan ta over verden.
-Det var uventa, men jeg liker det. -Herregud.
Håret er helt rått.
Du har vært en av de mest mottakelige heltene jeg noen gang har jobba med
i serien vår. Og det er fordi du stolte på oss med en gang.
Du har en nydelig innstilling.
Dette kommer fra hjertet. Tusen, tusen takk.
Takk.
-Glad i deg. -Det er ditt hus. Her bor du.
-Jeg bor her. -Det gjør du.
-På dette lekre stedet, jenta mi. -Ja. Det er virkelig lekkert, jenta mi.
-Takk, bror. Jeg har hatt det topp. -Jeg også.
-Glad i deg. -Takk.
-Ha det! -Ja, jentene mine!
-Ja, jenter! -Ha det!
DEN NYE CHRIS
ALLE FORTJENER Å SE BRA UT, FØLE SEG BRA OG VÆRE FRISKE.
Ja! Er dere klare til å se de ville forandringene huset har gjennomgått?
-Herregud! Du ser helt fantastisk ut. -Det gjør du også.
Barna fikk et forsprang. Vent, Althea!
OK. Nå setter vi i gang.
-Oi! -Oi! Ja!
-Herregud! -Dette er fantastisk!
-Kom og se. -Herregud!
Stua.
-Se, så stor kjøkkenøya er. -Herregud.
Kom opp hit! Se på rommet ditt!
-Kult, ikke sant? -Her inne!
Fy søren!
Herlighet!
Dette har vært en av de tre mest intense ukene i mitt liv.
Til sengs!
Alt var verdt hvert sekund.
-Jeg har fersk basilikum her. -Det vil jeg gjerne ha.
Da skal du få basilikum.
Plutselig føler jeg meg like verdifull som alle andre. Det gleder meg.
Jeg føler meg lykkelig og selvsikker.
-Du ser veldig, veldig bra ut. -Fint.
Chris er en engel. Folk ser opp til ham og respekterer ham.
Framover vil jeg at han skal respektere og se opp til seg selv.
6 TIMER TIL INNSAMLINGEN
Hvordan går det?
-Savner du oss? -Ja!
-For vi savner deg! -Hvem savner du mest?
-Tan. -Ja! Nå ble jeg kjempeglad!
Jeg håper at Chris kan innse hvor fantastisk han er,
og hvilken forskjell han utgjør i livet til så mange.
Hva føler du rundt tilstelningen? Når du målet?
-Jeg vet at vi når målet. -Sånn skal det låte.
Selvsikkerhet. Herlig.
Ja.
Jeg har hørt så mye om deg. Hyggelig.
-Chris Baker. Hyggelig. -Hyggelig.
-Du er fantastisk. -Takk, bror.
I kveld er det min store glede å få presentere dere for min venn,
lederen for The Other Ones Foundation, Chris Baker.
Det jeg liker aller best ved Chris' utvikling
er å endelig se at det på innsida,
skjønnheten og kjærligheten, matcher det som er utenpå.
Jeg er så takknemlig og glad for å få være her med dere.
Han ser ut som en ny mann. Dette er den første dagen i resten av hans liv.
Vi her i Austin i Texas håper å få fortsette å være del av løsningen
for å få folk vekk fra gata.
Neste onsdag signerer vi papirene med delstaten Texas for å få eiendommen.
For ham er alle like mye verdt, og han hjelper lokalsamfunnet.
Han er en sann helt.
Takk for at dere kommer, takk for at dere vil bidra til løsningene.
Jeg er glad i dere.
-For en fin fyr. -Jeg liker ham kjempegodt.
-Skål for Chris en gang til, eller? -Skål for Chris!
For Chris!
#QEHIPTTIPS
ET FORSTING AV GANGEN
Du elsker klesplagget du har funnet, men ikke passformen? Endre det selv.
Kan du lære deg ett enkelt sting, forstinget, kan du endre plagget selv.
En symaskin koster rundt 100 dollar.
Men det sparer deg for hundrevis, om ikke tusenvis, hos skredderen.
Nå klipper jeg av.
Ser du det? Omsøm på den enkle måten.
Ja.
Mange venner fikk vi her
Teknikere, kameramenn og mye mer
Rolig, venner Vi satte oss et veldig hårete mål
Finn noen som kan trylle
La dem deg i nytt tøy inntylle
Finn fram en saks Og ta en tur rundt i by'n
Få en mann til å føle seg ønsket At han ikke mer er glemt
At han fortsatt har verdi Med sitt ensporete sinn
Når alt er ferdig og sydd med flid
Har én setning betydd alt til riktig tid
Ja, jenta mi
Det var fantastisk!
Ditt neste program blir The Voice.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen