СЕРІАЛ NETFLIX
ЗАЧИНЯЙТЕ ВОРОТА
Персі, назад. Зараз знесеш паркан.
Не сором мене.
Моє ім'я Джеймі Воллес-Ґрайнер.
Це моє ранчо для врятованих тварин.
Спробую не плакати, бо я це люблю.
Не стримуйтеся, люба.
Дякую.
Джеймі особлива.
Вона має велике серце. Просто величезне.
І ми її номінували,
бо я хочу, щоб ви її трохи побалували.
-Так. -Бо вона тільки віддає.
СЕЙФ ІН ОСТІН
«Сейф ін Остін» — неприбутковий притулок для тварин і дітей з особливими потребами.
-Вщипни отут. Одразу облазить. -Ого.
-Відчуваєш? -Так.
Коли бачиш, як незряча дитина гладить незрячого поні,
це буквально
магія.
Біля нього так спокійно, правда?
Так.
Він може допомогти з тривогою або просто перевести подих.
Наше офіційне гасло: «Врятовані тварини рятують дітей».
Але тут є місце для всіх.
Ось так.
Поросятка голодні.
Так і є. Ходімо їх годувати.
Сюди, красунчику.
Будь-яка сім'я чи дитина, чи дорослий, які мають таку собі суперсилу.
Деколи це аутизм, селективний мутизм.
Тут вони зцілюються разом з нашими тваринами.
Молодець, Крісе.
Для багатьох ми остання надія.
Більшість дзвінків, що стосуються тварин,
нам дають вибір: або берете, або усипляємо.
Маємо 18 різних видів і десь 170 тварин загалом.
Сюди, Пенелопо! Сюди, маленька.
Я не планувала керувати НПО. Це сталося спонтанно.
Ось так. Гарна дівчинка.
Джеймі така співчутлива. Іноді аж занадто.
Це я ще применшую.
Вона забирала нікому непотрібних тварин,
і, якщо чесно, я була така: «Джеймі-Марі, що ти робиш?»
Тоді в моєму житті з'явився Девід і він був не проти.
Вона каже, що я схиблений на тваринах,
бо мені важко комусь відмовити.
У цьому й проблема. Ніхто з нас не каже «ні».
Наш будинок дуже люблять і використовують на повну.
Вдома завжди спить принаймні три пузаті свині.
Тут постійно живе 15 котів і 20 собак.
Рятувати тварин доводиться весь час.
Ґейбі!
Сюди, моя хороша.
Здається, Техасу треба трохи відволіктися.
У мене троє чудових дітей.
Спочатку вони все прибирали,
всіх годували, допомагали мені вночі.
Ми мусили годували всіх тварин о 8 вечора.
Але переважно це робив я.
-Це правда, але… -Я годував курей і…
З курми легко.
Зараз я просто хочу, щоб вони не ображалися на мене.
Бо я постійно приводжу сюди купи тварин і людей.
Так, цуценята, не падайте. Не зараз.
На щастя, з роботою нам допомагає вдосталь волонтерів,
щоб вони не сиділи з тваринами, як на цілодобовій роботі.
Джо-Джо!
Ні, дякую.
Ні, дякую. Знаю. Вибач. Сніданок уже на підході.
Це 24/7. Таки так.
Добре.
Гарний хлопчик.
З такою кількістю тварин з особливими потребами
я завжди комусь потрібна.
Вона ніколи не виділяє час на себе. Взагалі.
-Не має змоги відпочити? -Ні.
Навіть не думає про це.
Її все дуже розриває.
«Треба допомогти тваринам, своїм дітям, усім».
Часом я думаю: «Якби я могла…
хоча б на мить не сумувати
через людей і тварин, яких кривдять чи ігнорують».
Це найважче.
Не думати про все це хоч на секунду.
Але я знаю, що я тут не просто так, і ніколи не покину свою роботу,
але це дуже важко.
Я хочу розказати, як ти змінила моє життя.
Це дуже мило, друже. Боже.
Я хочу бачити її по-справжньому щасливою.
І хочу, щоб вона теж отримала трохи з того, що дає іншим людям.
-Мило. -Вибачте.
Ні, жодних вибачень!
Мені цікаво: де ви тримаєте всіх цих 170 тварин?
Наш притулок не розрахований на таку кількість.
Маємо 60 тварин з ферм, але хліва для них немає.
Ми не маємо великих спонсорів чи якоїсь ради директорів,
нічого такого.
Вона нирку віддасть за хлів.
Може, їй і не доведеться віддавати органи.
Як її мама я не проти.
Бо я знаю деяких людей і, думаю, хлів — це цілком можливо.
Джеймі буде шокована.
Але будуть підготовчі роботи, і вона все побачить,
тому думайте, як це їй пояснити.
Заради цього — що завгодно.
-Можна вас обійняти? -Так!
Дякую.
ТЕХАС
ДЕНЬ 1
ПОКИ НЕ ПОЛЮБИТЕ ТВАРИНУ,
ДУША НЕ ПРОКИНЕТЬСЯ ПОВНІСТЮ. - АНАТОЛЬ ФРАНС
-Ми на місці! -Квіри на місці! Ми на фермі!
Тут так весело!
Привіт!
Боже! Я так тішуся!
Ми такі раді вас бачити!
А ми раді бути тут!
-Їдьте за нами! -Гаразд!
Джеймі. Дивися, хто приїхав!
Привіт!
О, подивіться, які собаки.
Привіт. О Боже. Дуже радий зустрічі.
Тут неймовірно!
Як ти, красуне?
З тобою все добре?
Ходи сюди.
Тебе переповнюють емоції.
Що ти відчуваєш?
Стільки всього.
Якщо сама думка про те, щоб хтось попіклувався про тебе…
З твоєю нервовою системою все добре? Бо я хвилююся.
Привіт.
Як ти, сонце?
Звідки стільки емоцій?
Треба про неї подбати.
Не віриться, що ви тут.
Я дуже вдячна.
Хочу показати вам усіх своїх маленьких.
-Ходімо подивимось. -Показуй своїх котиків.
Нумо Френсісе.
Привіт.
Айві одна з травмованих.
Привіт, Френсісе, Айві.
У Френсіса зламаний хребет.
Петуніє, привітайся.
У неї щось схоже на епілепсію.
Тому її постійно трусить.
Тому на будь-якій фермі її б приспали.
Така гарна.
-Дивіться, який милий! -Хто це?
У Спенсера деформована кінцівка.
-Його передня… -Ой! Вибачте.
Вибачте.
Вас не попереджали, що на вас чекає.
Нічого. Вони такі гарні, що нічого страшного.
Солоденький клубочок.
Пенелопа — його сестра, тому Спенсер носить дзвіночок, бо вона цілком сліпа.
Щоб могла за ним ходити.
Щоб ходила за звуками дзвіночка.
До цього притулку вас ніхто не підготує.
Ці тварини такі невинні.
Вони нікому нічого не зробили.
Вочевидь, я потребував такої терапії,
бо мене просто пробрало.
У мене троє чудових дітей, в одного з них аутизм.
У Джексона.
Вісім років тому я принесла додому собаку з таким доречним ім'ям — Ангел.
Вона достукалася до тих частин його серця, до яких не мала доступу навіть я,
і надихнула нас на цю ідею
поєднувати тварин і дітей,
а саме таких, хто має особливі потреби.
Тебе щодня переповнюють емоції?
Так. Але…
Ви не уявляєте. Коли діти зустрічаються з ними, це магія.
І мені пощастило бачити це на власні очі.
Тому я не сприймаю це як належне, а труднощі переживу,
бо ця магія така крута.
Дивовижна історія. «Сейф ін Остін», так.
Точно хочете побачити середину?
Так.
Пітер злий, бо тут забагато людей.
Це свиня?
Вдома свині!
Привіт, Пітере.
Привіт, малий.
Це круто. Я просто не звик.
Привіт, діти!
-Привіт. -Мої малі.
-Джеймс, Джові, Джексон. -Можна?
Радий зустрічі.
Дуже приємно.
Як вам мамина ферма?
Нічогенька.
Хіба ні?
Це Джексон, я вам про нього розповідала.
Ангел прийшла в його життя і надихнула нас на цю ідею.
-Усе гаразд? -Так.
Трохи забагато всього і всіх, так?
Візьмеш мого цуцика? Він ангел.
Потримаєш?
-Хочеш? -Так.
Справді ангел.
Так.
Вона щось так нагрілася. Це все мої величезні руки.
Розкажіть, чому ваша мама най-найкраща.
-Вона трошки божевільна. -Ага.
Тому й найкраща.
-Так! -Ми любимо божевільних мам.
В гарному сенсі.
-Дякую, сину. -Любимо таких.
А як би ми могли їй допомогти?
-З одягом. -Вона не миє голову.
-Так. -Правда вийшла назовні.
Що ще? Хто у вас готує вечері?
Служба доставки.
Підлітки.
Поки ми на кухні, я б хотів з тобою поговорити, добре?
-Добре? -А ми до цуциків.
-Так. Знайдемо ще цуциків. -Вперед, до цуциків.
Дуже радий знайомству.
Мама любить бахрому.
ГРИВА І ХВІСТЬ КОНДИЦІОНЕР
Можна трохи попідглядати?
Всього потроху. Ой.
Випічка?
Що…
Ти ніби здивована, що там усі ці форми для запікання.
Маємо міксер.
Зефіру точно не бракує.
Сама не знаю. Веганський і звичайний.
-Як і все інше. -Я куштував веганські. Смакота.
Молочна суміш.
Суміш для…
-Ага. -А, для кіз.
-Так. -Я вже подумав, що в тебе немовля.
Я б не здивувався, чесно.
Привіт, малий.
З їжею в мене складно.
Багато людей не розуміє,
чому, якщо я рятую тварин з ферм,
то не примушую до веганізму всіх,
хто сюди приходить і взагалі інших людей.
А сама ти дотримуєшся рослинної дієти? Їси м'ясо?
Ми з Джові не їмо, а хлопці коливаються.
-Зрозумів. -А гості можуть вибирати.
Маємо перекуси веганські і звичайні.
З цим складно, бо кухарка з мене нікудишня.
Я заходжу в продуктовий магазин і поняття не маю.
Не розумію, як люди дивляться на продукти й одразу знають, що приготувати.
-Ти просто перевантажена. -Так.
-Так. Привіт. -Привіт.
-О ні. -Що?
-Приємно було поговорити. -Взаємно. Дякую за розуміння.
-Ходімо глянемо на ванну. -Добре.
Я знайшов там шампунь для коней і більше нічого.
-Для гриви і хвоста? -Так, але інших там немає.
Головне, щоб був для коней.
Я теж мився ним роками.
Я ще подивлюся, а ви йдіть.
До речі, ці кахлі неймовірні.
Не те щоб я відповідав за дизайн, як Боббі.
Ти така гарна. Покажеш волосся?
Добре. Звичайно.
Мити голову надто часто — погано. Добре, що ти цього не робиш.
Так.
Ти фарбуєш сама?
Так.
-Така синювато-чорна фарба. -Ясно.
Я дозволила її вибрати 14-річній.
Зрозумів.
Я зовсім на неї не серджуся.
А як у тебе все з дня на день…
-Я далеко не жайворонок. -Не жайворонок?
-Ні. -Ясно.
Я встаю, йду в туалет, одягаю кепку
і беруся за тварин, і це насправді…
Я не знаю про ці всі дорослі штуки.
Так. У тебе прекрасні вії.
А, так. Дякую.
У нас бартер з подругою, яка робить мені вії роками.
-Так. -Доглядаю її псів.
Вона молодець. У тебе дуже виразні очі.
Джеймерс, ти прекрасна.
Ти стараєшся, як можеш, але відпочинок — це ж не табу якесь.
Я хочу привчити тебе до догляду за собою.
Тобі його не вистачає.
Коли я тебе зустрів, одразу помітив,
що ти майже на межі, це видно.
Я знаю, що мушу більше доглядати за собою.
-Якби ж у добі було 20 000 годин. -Розумію.
Але це не… Це просто робить тебе людиною.
ВРЯТОВАНІ ТВАРИНИ РЯТУЮТЬ ДІТЕЙ
Ти король цього іглу? Так?
-Я б хотів поговорити про твій гардероб. -Добре.
По-перше, я не можу туди зайти.
Я називаю його гардерофісом.
Бо сиджу у своєму величезному кріслі-мішку і плачу або роблю дописи.
-Це ніби моя схованка. -Ох! Джеймі, ні!
Треба витягти твоє сумне крісло.
-Сумне крісло! -Витягнемо його.
Так сумно, що вона втікає від зовнішнього світу
у це депресивне місце,
де одяг роками не бачив денного світла.
Добре.
У тебе зараз вигляд нечемної школярки.
-Це все для краси. -Стільки всього.
Бо я нічого цього не ношу.
-Хіба штани для йоги і шорти. -Ясно.
Не знаю, чи зможу натягнути на себе більшість цього одягу.
Припускаю, що ти була дуже жіночною.
Тут не лише підбори, а й сукні, дуже дівчачі речі.
Ти була такою колись?
Так. Я колись мала дуже гарні ноги.
До притулку я була танцівницею.
Тепер я ходжу по господарські товари і часом у супермаркет, оце й усе.
Вона весь час проводить у притулку.
Їй просто потрібна перерва.
Можливо, варто змінити її гардероб.
Щоб він існував не для сліз, а для радості.
НАМИЛИТИ ЗМИТИ ПОВТОРИТИ
Так, маленька.
Так? Хто в нас тут такий гарненький?
Зараз буде найцікавіше.
Трусить.
-Ось чому воно того варте. -Нічого собі.
«Ласкаво просимо в мій храм».
Як часто ти знаходиш час для себе? Робиш щось таке?
-Це… Це не для мене. -Це означає «ні».
А чому не для тебе?
Не буває жодного моменту, вдень чи вночі,
щоб якась тварина чи людина не потребувала моєї допомоги.
Так.
Взагалі.
Так.
Я беру тих, кого не хоче більше ніхто,
а це означає відповідальність, і я не проти. Але…
-Але це означає цілодобову роботу. -Так.
Ти щодня маєш справу з людьми, яким складно в житті,
і думаєш: «Ось кому дійсно важко».
І тому починаєш применшувати свої труднощі й проблеми.
Ти заслужила на більше.
Бо вигорання в такій роботі — це не жарт.
Я сильна. Я витримаю.
Саме такий спосіб мислення треба змінити.
Я була б лицеміркою, якби цього не знала, бо сама всім це кажу.
Я просто не уявляю цього для себе.
Розумію.
І боюся когось розчарувати.
Сама я не впораюся.
Чудово розумію.
Покажу великих дівчат.
-Люблю свиней. У них ніби є душа. -І такі розумні.
-Такі розумні і добрі. -Дуже розумні.
Коли вам було тут найскладніше?
-Погода останнім часом просто сказилась. -Так.
Спочатку був цей крижаний апокаліпсис, а тоді дощило, ніби ми в якомусь…
-Страшенно. -Як у Сіетлі.
Усе поступово. Подарували трохи огорожі — ми її використали.
Тому доводиться думати креативно.
Але дуже багато всього ми робимо просто на ходу.
Цей рік ми назвали «Роком Хліва».
Так, Рік Хліва.
Це вже як жарт якийсь. Маємо 60 тварин з ферм і не маємо хліва.
Але це так, колись.
-Велика мрія. -Колись.
А як було під час морозів?
Чув, що вдома оселилися коні.
Було жахливо.
Кожна тварина потрапила сюди зі страшного чи сумного місця.
А я прийняла їх і пообіцяла, що тут вони будуть у безпеці.
А тут таке сталося, з них звисали бурульки,
і я знала, що їм погано і страшно,
Я ніби порушила обіцянку.
Втратили когось?
Кількох. Думаю, це все через стрес. Так.
Вони живуть тут з дня на день
і вчаться всього на ходу з більше, ніж 170 тваринами.
Сподіваюся, Джеймі сприймає ферму як щось, що вона буквально втілила в життя.
Тут є якась плита.
Чув, її хтось подарував недавно? Так.
Ходи до мене.
-До татуся Карамо. -Ходи сюди.
Привіт, сонце.
Чув, у вас з'явився анонімний жертводавець,
який залив фундамент для Року Хліва.
Це був не анонімний донор.
Рік Хліва настане сьогодні.
-У вас буде хлів! -Ура!
Тепер усе набагато зрозуміліше.
Раніше ти казала, наскільки засмутилася, коли вдарив мороз.
Почувалася, ніби порушила обіцянку,
і не вберегла їх від негативу.
Але сьогодні ми допоможемо тобі дотримати слово. Отже…
Настав Рік Хліва!
Групові обійми!
Ходіть сюди!
Джеймі думає, що відповідає за все,
а їй не варто так на себе тиснути.
Я хочу, щоб вона бодай на мить забула про цей тягар
і згадала, що вона не сама.
«Сейф ін Остін» — дивовожний притулок для тварин,
але мені цікаво: де притулок для самої Джеймі?
Хочу нагадати їй, що вона багатогранна людина.
Можна жити для себе і при цьому допомагати іншим.
Це цілком нормально.
Гардероб Джеймі — святиня колишній Джеймі.
Це так сумно.
Я зроблю все, що зможу, щоб вона почувалася якнайліпше
і стала справді щасливою.
Дуже важливо
забрати Джеймі з ферми хоча б на кілька днів,
щоб вона знала, що поки її нема,
там є кому за всім приглянути.
Так цікаво.
«Міравал» — ідеальне місце, де вона зможе відпочити.
Я ще в житті не бачив людини,
якій так бракувало відпочинку, як Джеймі.
Великі мрії вимагають великих дій, і саме це ми зробимо для Джеймі.
Він буде більшим, ніж я думала.
Дивись.
Буде неймовірно.
Шість стійл для коней.
Її ферма настільки розмаїта.
Тому разом з «Беттр Гоумс»
ми створили такий дизайн, щоб полегшити їй життя
і дати вдосталь часу на себе.
ДЕНЬ 2
МИ МОЖЕМО НАВЧИТИСЯ
У ТВАРИН БІЛЬШЕ, НІЖ ВОНИ В НАС. - ЕНТОНІ ДУҐЛАС ВІЛЬЯМС
ТВАРИНИ
ФЕРМА І КІННИЙ ЦЕНТР
Привіт, малі.
-Гарні, правда? -Дуже милі.
Привіт, Лі.
Привіт.
Це Джеймі.
-Вітаю, Джеймі. -Дякую.
Вона працює з тваринами.
Тому знайома з процесом.
Поміняємо її місцями.
-Вчителька стала студенткою. -Так.
Джеймі розуміє, як важливо дітям перебувати на її фермі
і зцілюватися з тваринами.
Я б хотів, щоб ви знайшли зв'язок
між собою і тваринами.
Сподіваюся, кінна терапія
допоможе їй самій зцілитися через тварин.
Ви також маєте коней?
Так, сімох.
Коней використовують для терапії.
-Ви з цим знайомі, так? -Так.
Я запрошую дітей, щоб вони були з тваринами
і знаходили ту цілющу силу, якою володіють тварини.
-Я маю 173 тварини. -Нічого собі.
Дбаю про багатьох людей і тварин.
Але мені не надто добре вдається пам'ятати
про себе.
Кажуть, що дивитися треба не лише очима,
а й усім серцем.
Я точно відчуваю, ніби…
Я завжди все сприймаю серцем.
Так.
Сьогодні ми б хотіли показати вам,
як зробити запит.
Коні не розмовляють англійською, а розуміють енергію.
Але ви ж про це знаєте, правда?
Я б хотіла, щоб ви відчули своє тіло, відчуття, образи,
думки, почуття, усю себе.
Це Ґрем.
-Він уже вас обійняв. -Привіт. Дякую.
-Дякую, друже. -Заклинателька коней.
Думаю, ми з ним трохи пройдемося по загону.
Хочеш трошки погуляти?
Привіт.
Отак. Дякую.
Можна притулитися?
Що у вас на думці?
Мені не треба поспішати.
Побути самій.
У мене в житті мало спокою.
Часом ми такі зайняті, що забуваємо, як просто відпочивати.
Можливо, ви зможете нагадати собі про це.
Спробуєте попросити його походити без вас по колу?
Це корисно. Побачити, що відчуваєте, коли про щось просите.
Звісно. Мені було б цікаво.
Попросіть його.
Іди туди.
Добре. Давай. Вперед.
Іди. Усе добре.
-Вам це не сподобалось, правда? -Ні.
Я так і думала, що так станеться.
Вам важко сприймати розлуку.
Так.
Для чого мені його відсилати?
Але він досі відчуває зв'язок. Просто буде на відстані,
щоб Джеймі опинилася в центрі арени,
де в неї з'явиться час на себе.
Так. Добре, друже.
-Ми зможемо. -Я впевнена.
Ходімо. Вперед.
Усе нормально.
-Гарний хлопчик. -Оце так.
Гарний хлопчик.
Так. Іди.
-Отак. Прекрасно. -Іди. Молодець.
Іди-іди.
Чудово. Бачу, щось змінилося.
Поміркуйте собі про це.
Де в житті мені треба трохи віддалитися від людей,
щоб побути в загоні на самоті?
Так. Я цілком розумію.
Мені дуже сподобалось.
Джеймі витрачає весь свій час,
щоб упевнитися, що всі навколо зцілені й щасливі.
Але не дбає про те, чи зцілена й щаслива вона сама.
Ти така спокійна.
Так. Це місце дуже заспокоює.
Я тут почуваюся, ніби вдома. Це допомагає.
-Тому що ти біля коней? -І чую курей.
-Так. -Ну, ти розумієш.
Я радий.
До того ти не була спокійною.
Чим, на твою думку, це місце відрізняється від твого?
-Я ні за що не відповідаю. -Нічим.
Нічим.
Нічим. Річ у тобі.
Бо ти на хвилинку заспокоїлась.
На хвилинку врівноважилась.
Скажи, скільки людей волонтерять у вас щодня?
Скільки людей хоче прийти, підтримати, допомогти?
Багато.
Багато людей. Я про це й кажу.
Вони не відбирають у тебе роботу.
Бо твоя робота важлива і впливова,
це частина мети твого перебування на землі.
Але до цієї мети також входить
турбота і любов до себе.
Так, я зрозуміла.
Коли зайти у твій притулок, усі важко працюють, це видно.
Тому ти можеш спокійно взяти й сказати: «Знаєте що?
Ви молодці. А я трохи відпочину».
Погоджуюсь на 100%. Так.
Люблю, коли ти глибоко вдихаєш. Дуже добре.
Знаю. Я теж. Аж сама відчула.
Дуже добре. Люблю, коли ти глибоко дихаєш. Справді.
Тут так мирно.
Дуже тихо.
І не кажи.
Так дивно. Я ніколи не чую тиші.
-Так. -Взагалі.
-Готова? -А ти?
Сьогодні я прикидаюся кухаркою?
Саме так.
Коли хтось каже, що не вміє готувати —
це все, що я маю знати, щоб ця людина
негайно опинилася на кухні.
Коли ти востаннє
готувала щось на кухні з нуля?
Каверзне питання?
Ні, я серйозно.
-Просто цікаво. -Гадки не маю.
Не пам'ятаєш.
З нуля?
-Може й ніколи. -Ніколи? Справді? Ясно.
-Але це корисно знати. -Так.
У вас удома всі або планують,
або вже перейшли на рослинну їжу, так?
Сьогодні ми готуватимемо стейки з цвітної капусти.
-Цікаво. -Що скажеш?
Дуже цікаво.
Я завжди купую цю капусту.
А як її готуєш?
Різко кидаю об землю, щоб її могли їсти кролики й черепахи.
Ясно. Цей рецепт не для кроликів і черепах.
Зрозуміла.
Але якщо не давати приправ, може, їм і підійде.
Так, зовні маємо такі волокнисті стебла.
Відриваємо їх,
але я хочу залишити листочки, які від них ростуть.
Ідеально. Будемо робити по два стейки.
Ріжемо рівно посередині.
Чудово. З капустою все добре.
Маємо чудові стейки у вигляді прекрасних дерев.
Ага. Так круто.
-Як деревця. -Так, милі деревця.
Ми любимо лазити по деревах.
Я ще ніколи не лазив по деревах.
Серйозно?
Боже, Антоні…
-Я ріс у місті. -Треба це виправити.
Я хочу вилізти з тобою на дерево. Будь ласка.
А що в цьому такого чарівного?
Я не можу цього пояснити. Як вилізеш — зрозумієш.
Треба якнайшвидше вилізти на дерево.
Додаємо куркуму і багато оливкової олії.
Свіжомелений перець, трохи солі…
Тепер обкачаємо її в цьому.
Знаю, це складніше,
ніж кидати капусту об землю.
Трішки. Я впораюся.
-Теж так думаю. -Я зможу.
Трохи забруднити руки — нестрашно. Для цього є раковина.
Бруд мене анітрохи не лякає.
-Ну так, це правда. -Мене це зовсім не хвилює.
-Краса. -Добре?
Так, олія вже нагрілась.
Кладемо цвітну капусту.
Вона одразу починає шкварчати. Звук — те, що треба.
Можна перевернути і перевірити.
Чудово. Можеш перевертати свої.
Як на людину, що ніколи не готувала,
Джеймі дуже вправна на кухні.
Просто це для неї не пріоритет, і я прекрасно її розумію.
Дивись. Просто ідеально.
Це в мене овочевий бульйон. Будемо в ньому тушити.
Зараз усе затихне, обіцяю.
Зараз найбільше шуму.
А тепер кладемо в духовку. Найскладніше позаду.
Добре.
А зараз беремося за соус. Почнемо з…
-Коріандр. -Так! Любиш коріандр?
Кладеш отак.
Міцно тримаєш, а тоді ножем…
Без поспіху. Чудово.
То це вперше за багато часу ти взяла собі невелику перерву.
-Як почуваєшся? -Дивно.
Дивно? Я радий, що ти чесна
і не кажеш: «Це неймовірно».
-Мені не звикати. -Але що дивно?
Усе інакше.
Сумуєш за тваринами?
Так.
І за дітьми, людьми. Хвилююся, чи хтось мене не потребує, але…
Хвилюєшся, чи тебе не потребують?
Ну так, трохи.
Але напевне нелегко допомагати всім.
-У тебе ж не сто рук. -Знаю.
Коли хтось настільки відданий роботі,
то часто забуває про інші речі.
Стебла коріандру.
Лайм.
Навіть якщо вона робитиме щось таке хоча б кожні кілька місяців,
то зможе побути наодинці
або просто з чоловіком чи дітьми.
Так теж можна показати любов.
Кочхуджан.
-Це корейська паста з чилі. -Зрозуміло.
Додай трохи кленового сиропу і збивай.
Я пробую мізинцем.
Смакота.
Кислий лайм, солодкий кленовий сироп,
пікантний кочхуджан, сіль. Як тобі?
Ух ти.
Почуваюся справжньою кухаркою. Відчуваю всі смаки.
Ти все перерахував, і я відчула кожен смак.
Круто, га?
А коли воно все в роті одночасно, то дуже добрий смак.
Так, дійсно. Круто.
Пора витягати стейки.
Обережно, повільно.
Будь сильним.
Боже, ти навіть овочі підбадьорюєш.
Так цікаво.
Яка смакота.
-Смачно, правда? -Дуже.
Дякую, що показав, як готувати милі деревця.
Звісно. Тепер називатиму їх милими деревцями.
Було дуже цікаво і смачно.
Це найбільше, що ми колись робили на Queer Eye.
Ми будуємо цілий довбаний хлів.
«Беттр Гоумс» використали утеплені панелі. Складаються як леґо.
А ще вони використовують на 75% менше деревини.
Їх не треба утеплювати.
Я не хотів склепати для Джеймі величезний, бляшаний хлів.
А збудувати хлів, який заощаджує енергію
і добре утеплений.
Це дивовижний матеріал,
з яким будувати хлів швидко, легко й екологічно.
ДЕНЬ 3
МИ НЕ МОЖЕМО ЗЦІЛИТИ СВІТ
ВІД БІД, АЛЕ МОЖЕМО ЖИТИ В РАДОСТІ. - ДЖОЗЕФ КЕМПБЕЛЛ
Дозволь відчинити тобі двері.
-Дякую. -Боже, ледь ногу не підвернув.
Нічого. Усе нормально.
ТИ ТИПУ ДУЖЕ МИЛА
-Сідай. -Добре.
Вітаю.
Яке світло. Яка ти.
Поговоримо про твоє волосся.
Бо воно таке трішечки занадто.
І хоч воно трохи нагадує сильну Шер,
ти мені здаєшся природнішою людиною.
Щойно стукнуло 40…
- І вони всі повилазили, як на зло. -З'явилася сивина.
Мені здається, за ним ще й важче доглядати,
бо коли воно таке темне,
сивину видно ще більше.
Краще хай воно буде світлішим, ближчим до натурального,
заради догляду.
-Розумієш? -Так.
Послухай.
Я знаю, що зосереджуюся на собі і ви мені в цьому допомагаєте, так?
Так і є. Але є ще дещо.
Є купа, справді купа людей у моєму оточенні,
яким було б важко сприйняти мене із зовсім іншим виглядом.
Для багатьох я стала безпечним місцем, яке раптом змінилося.
-Але ми можемо почати. -Так!
Вибач.
-За що? -Я хотіла дати тобі велике перевтілення.
-Але зараз не можу. -Ти не мусиш.
-Добре.
-Я все розумію. -Так.
Хай воно далі буде темним. Зробимо корінці,
збережемо довжину навколо лиця.
-Добре. -Добре?
Так.
У Джеймі стільки любові й співчуття,
але тільки не до себе.
Розкішно.
Приголомшливо.
Якщо я раптом замало кажу,
я тебе люблю і дякую за це все.
Боже. Я теж тебе люблю.
Вона постійно дбає про інших,
і я хочу, щоб вона почувалася прекрасною.
Що ти найбільше любила в дитинстві?
Заняття з танців.
Заняття з танців?
Це все, що я робила.
А зараз ти не сумуєш за танцями?
Так, трошки.
Як тобі ідея ходити на дорослі уроки танців раз на два тижні?
Просто щось, що приносить тобі задоволення.
Ти б цього хотіла чи це все одно, що рвати зуби?
Ні, точно не як рвати зуби.
Бо для мене це фігурне катання або гімнастика.
-Дуже люблю цим займатися. -Так.
І коли я маю підтримувати інших,
то не можу захищати їхні права
чи бути джерелом любові й співчуття, як цього хотів би,
якщо не робитиму щось для себе.
Бо я дивлюся на твій настрій,
енергію і хочу, щоб ти виділяла трохи часу
на свою внутрішню дитину.
У тебе дуже весела, життєрадісна душа, і її треба підгодовувати.
Так.
Я б дуже для тебе цього хотів.
Гаразд.
Один урок танців на місяць навіть не обговорюється?
Та ні, звісно.
Усі ми маємо мати змогу присвятити час тому, що любимо
і що робить нас ще кращими людьми.
Так, вона любить допомагати своїй спільноті,
але й себе любити їй теж не заборонено.
Я справді сподіваюся, що з цього часу, який ми провели разом,
ти зрозумієш, що можеш виділяти час на себе. Це корисно.
Наш бак турботи про себе спорожнів.
Не можна, щоб стрілка опускалася нижче за восьму поділку. Бо тоді…
Я не розуміюся в машинах.
Але не можна не заправлятися турботою про себе.
Це зовсім не егоїзм, а прекрасна річ,
але не така прекрасна, як ти.
І ти переконаєшся в цьому за три, дві, одну.
Ти знав, що я заплачу.
Дуже гарно.
Подобається? Дивись, яка ти гарна.
Дуже тебе люблю. Можеш підійти ближче.
Так.
-Тебе колись так стригли? -Ні.
У сіно в ньому не застрягатиме.
Так. Там не буде жодного сіна чи іншого лайна. Не в нашу зміну.
Зараз за межами ферми Джеймі просто не існує.
Їй важливо зрозуміти, як важливо робити паузи,
розслаблятися і почуватися добре.
Хочу знайти щось таке, щоб ти знову почувалася танцівницею.
Ти б цього хотіла?
-Так. -Добре, чудово.
Я вже дещо підібрав.
Буде гламурно.
-Ого. -Знаю.
Покажеш, що ти одягнула?
Ух ти.
Повернися, покажи свій зад.
-Без питань. -Бо він прекрасний!
Бомбезне тіло! Клас.
Мені подобається.
Я люблю блискітки. Зручно в джинсах.
А ще я скучила за підборами.
Тобі дуже личать підбори.
Знаю, я за ними скучила, здається.
Добре знову їх взути.
У неї розкішний вигляд.
А що важливіше — вона отримує від цього задоволення.
А можеш якось трошки порухатися?
Порухатися?
Зазвичай я прошу людей походити, як на подіумі.
-Я маю стати балериною? -На секунду. Покрутися трішки.
Пірует на підборах.
-Так. -Боже.
-Круто ж? -Так.
Буде ще крутіше.
Можеш показатися, будь ласка?
Та-дам!
Я в захваті!
Знаю, дуже видно ноги.
Я ж не вперше вдягнута в самі блискітки.
Обіцяю, у твоєму гардеробі будуть не тільки блискітки.
Решта одягу скромніша. Це такий бонус.
Я хотів, щоб ти знову відчула радість.
Я щаслива.
Ти робиш стільки всього неймовірного. Хвилинка радості для себе.
Я знаю, що ти все одно час від часу
працюватимеш у гардеробі.
Але якщо ти просто вдягнеш на себе ось це
і друкуватимеш собі на ноутбуці, то мені однаково.
Просто вдягни це плаття
і відчуй радість, яку випромінюєш зараз.
Це я можу.
Так тримати.
Навіть якщо вона хоч на мить відволікатиметься від рутини в гардеробі
і почуватиметься особливою,
наразі цього вистачить.
Прекрасно. Добре, заходь назад.
-Ти смішний. -Дякую.
ДЕНЬ 4
ПРО ВЕЛИЧ НАЦІЇ І ЇЇ МОРАЛЬНИЙ ПРОГРЕС МОЖНА СУДИТИ
З ЇЇ СТАВЛЕННЯ ДО ТВАРИН. - МАГАТМА ҐАНДІ
ПЕТКО ҐРУМІНҐ МОБІЛЬНИЙ САЛОН
Вона така спокійна.
Джеймі, як ставишся до сюрпризів?
Я…
Якесь каверзне питання.
До мене закрадаються підозри.
Не викликай підозр Не викликай підозр
Ти напевне не сидиш у Тіктоці, правда?
Ми організували дещо.
-Джеймі має п'ять хвилин… -Щоб купити все, що захоче.
Суміш шоу Supermarket Sweep і Queer Eye.
Ого.
На старт, увага…
Руш!
Хапай. Просто хапай. Іграшки.
Підтримувати тварин часом недешево.
Відірвемося в «Петко» на повну!
Усе, що тобі треба.
Це для кіз і свиней, і коней.
Не знаю, що це, але воно круте.
Відвезу на касу.
-А далі? -Наступний.
-Ходімо в… -Візьми пташку!
Пташка!
-Дві з половиною хвилини! -Які краватки!
Наввипередки.
Де візочки?
-Завжди мріяв зробити це. -Вперед.
Завжди про це мріяв!
Джеймі, 60 секунд!
-Бери. -Взяла. Так.
-Усі дружно. -Десять!
-Сюди. -Дев'ять!
-Вісім! Що це? Сім! Шість!
Де інший візок?
П'ять! Чотири! Три! Два! Один!
Ну ми дали!
Ми це зробили!
-Божечки. -Молодець, Рою.
-Взяли щось хороше? -Здуріти можна. Так.
По-перше, ти красива. Неможливо витримати. Глянь на себе.
Навчу тебе, як укладати волосся.
Покажу, як дечим користуватися.
-Звучить чудово? -Та.
Так, я розпущу твоє розкішне волосся.
Це щітка Brush Crush. Бачила таку?
-Ні. -Вона не для мокрого волосся.
Тільки для сухого.
Головне не чесати надто швидко.
Круто?
Додам тут трохи хвильок.
Щоб була класна текстура.
Як думаєш, що зміниться найбільше
у твоїй повсякденній роботі, коли в тебе з'явиться повноцінний хлів?
Найбільше — годування.
Воно точно стане ефективнішим.
Думаєш, в тебе може з'явитися трохи часу на себе?
-Так. -Так.
Ну, я так припускаю.
Обожнюю цей стиль.
Чудова зачіска.
Так, намалюй губи.
Так, міс Джеймі, виходь!
О Боже!
Нічого собі. Розкішний вигляд.
Я хотів додати трохи кантрі, трохи Техасу.
Ти така ніби: «Ковбою, забери мене».
Шикарний вигляд. Як тобі?
Мені подобається.
-Хочеш побачити хлів? -Дуже сильно.
Пора.
Йдемо?
-З тобою все добре? -Покажіть мені хлів!
Ти зараз зомлієш?
Мені треба… Обійми мене.
-Гаразд. -Ходімо дивитися на хлів!
Ходімо!
Привіт.
Зараз буде.
-Тримай себе в руках. -Зараз буде.
Якщо тебе нудить, скажи. Відчинимо вікно.
О Боже.
-Вона на під'їзді. -Готові?
Чорт! О Боже!
Так, королево. Я тебе тримаю.
Ого, вона прекрасна.
-Тримай мене за руку. Міцно. -Так.
Три, два, один.
Ласкаво просимо додому!
СЕЙФ ІН ОСТІН
Ну нічого собі. Він чудовий.
Привіт.
-Ти така гарна. -Молодці.
Дякую.
Привіт усім.
-Готова зайти всередину? -О Боже.
Нічого собі.
-Я вражена. -Чоловік, без якого нічого не вийшло б.
Привіт, любий.
Усі дітки вже всередині.
-У мене немає слів. -Чекають на матусю.
Привіт.
Дай подивлюся.
Привіт, малі!
Привіт, Старло!
Боже, це найпрекрасніше, що я бачила в житті.
Ой, дивіться!
Це Ангел.
-Усе нормально? -Ага.
Боже. Так гарно.
Мені бракує слів. Це…
Це неймовірно.
Заходь.
Маємо Мейбел і Луї.
Спочатку боялися, а тепер не хочуть виходити.
Так, недивно.
Маємо ванні кімнати, медичну зону.
Тут місце дорогим чистокровним жеребцям.
Ні.
Або тим, хто потребує твоєї допомоги.
Час розважатися!
Привіт.
-Бачив свою дівчинку? -Так.
Круто, га?
Бачу, ти вже міркуєш, що тут буде і як.
Я можу вмістити тут стільки дітей за раз і…
Це феноменально. Я не можу…
Мені аж голова йде обертом.
Привіт, Делайло. Така смішна.
Хочеш до мами? Так, ти така мила.
Оце так.
-Насичений день? -Так.
-Насичений тиждень. -Так.
Що ти відчуваєш?
Я ще в житті не бачила нічого прекраснішого.
Боже.
Зараз твій час.
Бо це все ти. Без тебе цього всього не було б.
Усе це завдяки тобі. Ти заслуговуєш на турботу про себе.
Так.
Я така вдячна.
Ти молодчина.
А є якісь прийоми?
Просто не падай.
-Я на дереві. О Боже. -Ти на дереві.
Звідси гарний краєвид.
Видно щось? Трохи. Видно гарний хлів.
Видно сонце.
-Ось що я тобі пообіцяю. -Так.
На кожному поході зі своїм партнером і собакою
я завжди знаходитиму дерево і думатиму про тебе.
-Даю слово. -Це прекрасно.
Я ще не бачив таких, як ти.
Я відчув це одразу, як сюди приїхав.
І з ким би я не розмовляв —
усі кажуть, що ти дала їм мету в житті.
Це найпрекрасніше, що можна для когось зробити.
Просто будучи собою
і створивши це безпечне місце, де вони
відчувають любов, захист і турботу.
Тому не зупиняйся.
Не зупинюсь, обіцяю.
У цьому чудовому хліві.
Аж не віриться.
А як нам тепер звідси злізти?
Треба так, як ти! Дуже мило.
Дуже вам дякую. Так сумно, що ви їдете.
Ми будемо поблизу.
-А я тут живу. -Ми не їдемо назавжди.
-Можна вас обійняти? -Звісно!
-Люблю тебе. -Групові обійми!
Дуже тобі дякую.
Люблю тебе.
Ця бідолашна жінка була геть виснаженою, коли ми приїхали.
Дивно, але часом найщедріші люди нічого не залишають собі.
Але ми знаємо, що треба віддавати трохи часу собі,
щоб далі допомагати іншим.
Так!
Вона має неймовірну підтримку, якою має користуватися
і дозволяти допомагати собі.
Подбайте, щоб вона подбала про себе.
Цього тижня я зрозуміла, що річ не в купі часу.
А що піклуватися про себе можна і в окремі моменти.
Часом треба зістрибнути з потяга і вилізти на дерево.
-Ми дуже тебе любимо. -Я вас теж.
-Бувайте. -Дякую вам за все.
Дякую! Па-па!
-Люблю вас! -Бережіть себе!
Тільки не подавися.
Оце я красуня. Не дякуйте.
Отак…
Надто тісний одяг длля тверку.
Але щоразу, як ми…
Ти забув.
Я не взяв фініки й мигдаль. Не думав, що вам захочеться.
Антоні, я.
Можу взяти шавлію, якщо хочете.
Хтось із нас любить тварин, а хтось хоче звідси втекти.
Нагадує ситуації, коли я забагато говорю про свого пса,
і всі втікають.
-Ой! Зламалося! -Нічого! Це кліпси!
Моя улюблена курочка.
Дуже любить цвітну капусту.
Іди в цей бік. Давай.
Ні.
Ну добре.
Переклад субтитрів: Юрій Бик