EN NETFLIX-SERIE
STÄNG GRINDEN
Backa, Percy! Du river hela stängslet.
Du får mig att se dålig ut.
Jag heter Jamie Wallace-Griner och jag driver en räddningsranch i Austin.
Jag ska försöka låta bli att gråta.
-Släpp ut det om det behövs. -Det är… Tack.
Jamie är speciell.
Hon har ett enormt hjärta. Det är enormt.
Vi nominerade henne för att jag vill att ni ska skämma bort henne lite.
Hon bara ger och ger.
Safe in Austin är en räddningsorganisation för djur och barn med särskilda behov.
-Nyp här. Det kommer ut. -Jösses.
-Känner du? -Ja.
När man ser ett blint barn klappa en blind ponny
är det verkligen som magi.
-Det är nåt lugnande med honom. Visst? -Ja.
Det hjälper med mycket, som ångest och att andas.
Vårt motto är: "Räddade djur som räddar barn."
Men det är för alla.
Så, ja.
Mina grisar är hungriga.
Ja, grisarna är hungriga. Vi går och matar dem.
Den här vägen, snygging.
Alla familjer, barn eller vuxna som har nåt slags superkraft.
Ibland är det autism eller selektiv mutism…
Vi bjuder in dem för att läka med våra djur.
Bra jobbat, Chris.
Vi är en sista utväg.
Oftast när folk ringer om ett djur måste det avlivas om inte vi tar det.
Vi har 18 olika arter och ungefär 170 djur.
Kom, Penelope! Kom, raring.
Jag planerade inte att driva nåt sånt här, det bara hände.
Så, ja. Duktig flicka.
Jamie är oerhört empatisk. Ibland är det lite för mycket.
En underdrift, va?
Hon tog hela tiden in djur som ingen annan ville ha,
och om jag ska vara ärlig sa jag: "Jamie-Marie, vad håller vi på med?"
Sen kom David in i mitt liv och var med på det.
Hon säger att jag är djurgalningen. Jag har svårt att säga nej.
Problemet är att ingen av oss säger nej.
Vårt hus är älskat och välutnyttjat.
Vi har minst tre hängbukssvin som sover inomhus hela tiden,
15 katter och 20 hundar som bor här permanent.
Det går inte att komma undan djuren. De är överallt.
Gabey!
Kom, sötnos.
Jag tror att Texas behöver en time-out.
Jag har tre fantastiska ungar.
I början var det de som städade allt, matade alla och hjälpte mig på nätterna.
Klockan åtta på kvällen fick vi mata alla djur.
Jag matade flest.
-Ja, men… -Jag fick mata kycklingarna och…
Det är enkelt.
Nu försöker jag bara få dem att inte bli arga på mig…
…för att jag tar in miljoner djur och människor hela tiden.
Vi ska inte tappa några valpar. Dålig tajming.
Som tur är har vi många frivilligarbetare som hjälper oss,
så att barnen inte måste ta hand om djuren dygnet runt.
Jojo!
Nej, tack.
Nej, tack. Jag vet. Jag är ledsen. Frukosten kommer.
Det är dygnet runt. Ja.
Okej. Duktig pojke.
Det går inte att ha så många djur utan att jag alltid behövs nånstans.
Hon tar aldrig tid för sig själv. Aldrig nånsin.
-Kan hon inte stänga av? -Nej. Hon tänker inte på det.
Hon dras åt så många olika håll.
"Måste hjälpa djuren. Måste hjälpa barnen. Måste hjälpa alla."
Ibland tänker jag: "Om jag bara kunde…
…få ett ögonblick när jag inte är ledsen
för att människor eller djur far illa eller blir ignorerade…"
Det är det svåraste.
Jag skulle vilja kunna inte bry mig i bara en kort sekund.
Jag vet att jag är här av en anledning, och jag skulle aldrig lämna det,
men det är väldigt svårt.
Jag vill berätta hur du förändrade mitt liv.
Det var gulligt, kompis. Herregud.
Jag vill se henne lycklig på riktigt.
Jag vill bara att hon ska få en liten del av det som hon ger till andra.
-Så fint. -Förlåt.
Nej, be inte om ursäkt!
Av ren nyfikenhet, var har ni alla 170 djur?
Vi har egentligen inte plats för så många djur som vi har.
Jag har 60 bondgårdsdjur, men ingen lada.
Vi har inga företagssponsorer eller rika styrelsemedlemmar eller nåt sånt.
Hon skulle ge ena njuren för en lada.
-Hon kanske kan slippa donera ett organ. -Som mamma skulle jag gilla det.
Jag känner lite folk och en lada skulle nog kunna gå att ordna.
Jamie skulle… Hon skulle bli själaglad.
Jag måste göra lite förarbete. Hon kommer att se saker, så ni måste hitta på nåt.
För det här kan jag absolut göra det.
-Får jag krama er? -Ja!
Tack.
DAG ETT
INNAN MAN HAR ÄLSKAT ETT DJUR, FÖRBLIR EN DEL AV ENS SJÄL I DVALA
TRE VECKOR SENARE
-Vi är framme! -Vi är här! Vi är queera! Och på en gård!
Det här stället är så kul!
Hej!
Herregud! Det här är så roligt!
Vi är så glada att ni är här!
Vi är glada att vara här!
-Kom, följ oss! -Okej, vi följer er!
Jamie… Se vem vi har här!
Hej.
Nej… Titta på hundarna.
Hej, raring.
Hej, drottning. Det är så kul att träffas. Det här stället är fantastiskt!
Hur är läget, snygging?
Är du okej, drottningen?
Kom…
Det är en omvårdnadsöverdos.
-Vad känner du just nu? -Mycket.
Du får så mycket omvårdnad att blotta tanken på omvårdnad…
Är ditt nervsystem okej? Jag är bokstavligen orolig.
-Hej. -Hur mår du, raring?
Vad gör dig så känslosam?
Hon måste få lite kärlek.
Jag fattar inte att ni är här.
Jag är väldigt tacksam. Mest vill jag visa alla mina små sötnosar.
-Vi tar en titt. -Vi kollar in valpisarna.
Kom, Francis.
Hej, sötnos…
Ivy är en traumabebis.
-Hej, Francis och Ivy. -Francis har en bruten ryggrad.
Kom och säg hej, Petunia.
Hon har nåt som påminner om epilepsi hos människor.
Hon skakar hela tiden.
De hade avlivat henne på de köttfarmar som hon var på.
Så vacker hon är.
-Herregud, titta! -Vem är det här?
Spencer har en missbildning.
-Hans framben… -Oj. Förlåt.
Hoppsan. Förlåt.
Förlåt. Jag är ledsen.
De varnade er inte för vad som kunde hända här.
Det är okej. De är så vackra. Det gör inget.
Lilla vän. Du är så söt…
Penelope är Spencers syster. Han har en skälla, för hon är helt blind.
-Så hon kan följa efter honom. -Hon följer efter skällan.
Ingen kan förbereda en för Safe in Austin.
Djuren är så rena. De har inte gjort nåt fel mot nån.
Jag behövde visst djurens läkning i dag, för jag är ett känslomässigt vrak.
Jag har tre otroliga barn. Ett har autism. Han heter Jackson.
För åtta år sen tog jag hem en hund som passande nog hette Angel,
och hon läkte delar av hans hjärta som jag som mamma inte ens kom åt.
Det inspirerade vårt koncept med vad som händer när man för samman djur och barn,
och särskilt djur och barn med särskilda behov.
-Blir du så känslosam varenda dag? -Ja, men…
När ett barn kommer hit och träffar dem är det magiskt.
Jag har tur som får uppleva det.
Jag tar det inte för givet, och jag fixar allt det svåra,
för den magin är så jäkla häftig.
Vilken otrolig historia. Hurra för Safe in Austin.
-Vill ni verkligen komma in? -Ja.
-Peter är arg. Ni kommer när han vilar. -Är det grisen?
Det är grisar inomhus!
-Hej, Peter. -Hej, raring.
Så grymt. Jag är inte van.
Hej, raringar!
-Hej. -Små människor.
-James, Jovie, Jackson. -Får jag stå här?
-Trevligt att träffas. -Så trevligt.
Vad tycker vi om mammas gård?
-Den är häftig. -Eller hur?
Det här är Jackson, som jag pratade om.
Angel kom in i hans liv och inspirerade hela konceptet.
Wow…
-Är du okej? -Ja.
Det händer mycket. Blir du överstimulerad?
-Vill du ta min valp? Hon är en ängel. -Kan du ta den?
-Vill du det? -Visst.
-Hon är verkligen en ängel. -Ja.
Hon är varm… Det var mina svettiga händer. Förlåt.
Kan ni berätta varför er mamma är den bästa?
-Hon är lite galen. -Ja.
Det är därför hon är bäst.
-Ja! -Vi älskar galna mammor.
-Vi gillar galenskapen. -Tack, min son.
Vad kan vi hjälpa er mamma med?
-Mode. -Hon tvättar inte håret.
Sanningens ögonblick.
Vad mer? Vem lagar all mat?
Budfirman.
Tonåringar.
Eftersom vi är i köket skulle jag vilja prata lite med dig.
-Okej? -Vi går med valparna.
-Ja, vi ska gå och hitta fler valpar. -Det var väldigt trevligt att träffa er.
Oj. Mamma älskar sina fransar.
Kan vi snoka runt lite?
Lite av varje. Oj. Hej.
Bakning?
Vad…
Du verkar bli överraskad av alla baksaker.
Du har en stavmixer.
Ingen brist på marshmallows.
Jag vet inte varför. Veganska och vanliga.
-Som allt. -De veganska är riktigt goda.
-Mjölkersättning. -Till…?
-Ja. -Getterna.
-De får det. -Jag undrade om ni hade bebisar här.
Det skulle faktiskt inte förvåna mig.
Hej, raring.
JAG BEHÖVER ALLA GRISAR
Mat är komplicerat i min värld.
Det är många som inte förstår,
eftersom jag räddar bondgårdsdjur, att jag inte aktivt prackar på veganism
på alla som kommer hit eller på alla andra där ute.
Äter du växtbaserat själv? Äter du kött?
Jovie och jag äter inte kött, och pojkarna växlar.
-Okej. -Våra gäster får alltid välja.
Vi har vegansnacks och vanliga snacks.
Det är komplicerat, eftersom jag suger på att laga mat.
När jag går in i en mataffär bara: "Vad tusan?"
Jag fattar inte hur folk kan se på allt och tänka ut vad de kan laga.
-Du blir överväldigad. -Ja.
-Ja. Hej. -Hej.
-Jösses. Nej… -Va?
-Det var trevligt att prata. -Ja. Tack för att du förstår.
-Vi tittar på ditt badrum. -Okej.
Jag hittade hästschampo i duschen, men inget mer.
-Är det Mane 'N Tail? -Ja, det finns inget annat schampo.
-Vi har valt det schampot. -Det funkade för mig i tio år.
Jag letar vidare. Gå ni.
PS, jag är besatt av kaklet, även om jag inte är Bobby - inredning.
-Du är vacker. Får jag se ditt hår? -Okej. Visst.
Jag tror… Jag älskar att du inte övertvättar håret. Det är inte bra.
Okej…
Färgar du det själv?
Ja.
-Det är liksom blåsvart… -Okej.
Det är… Jag lät 14-åringen välja.
Okej…
Nej, jag är inte arg på henne.
Vad händer när du varje dag…
-Jag är ingen morgonmänniska. -Inte?
-Nej. -Okej.
Jag går upp och kissar och sätter på mig kepsen,
och sen tar jag hand om djuren, och det är verkligen…
Jag vet inte hur vuxna gör.
Ja. Dina ögonfransar är otroliga.
Ja. Tack.
Fransarna görs av en kompis sen länge, och jag passar hennes hundar.
Hon gör ett bra jobb. Dina ögon strålar.
Du är så snygg, Jamers. Du gör så mycket, men "vila" är inget fult ord.
Men jag vill lära dig att börja ta hand om dig själv.
Det är det som fattas.
En sak som jag slogs av när vi sågs var att det är tydligt att du är nära kanten.
Jag vet att jag måste ta hand om mig själv bättre.
Jag önskar att dagarna hade 20 000 extra timmar.
Jag fattar. Det gör inte dig… Det gör dig bara till människa.
RÄDDADE DJUR SOM RÄDDAR BARN
Är du iglons kung? Är du det?
-Jag vill gärna prata om din garderob. -Okej.
För det första kan jag inte komma in.
Jag kallar det min kontorderob.
Det är för att jag sitter i min enorma sittsäck och gråter eller postar saker.
-Det är där jag liksom flyr undan…. -Nej, Jamie…
Vi städar ut din sorgliga säck.
-Min sorgliga säck! -Vi tar ut den.
Det är så otroligt sorgligt att hon måste fly undan och stänga världen ute
i ett så deprimerande utrymme, med kläder som inte har sett dagens ljus på många år.
Okej. Nu ser du ut som en stygg skolflicka.
Det är bara för syns skull. Jag har inget av det på mig.
-Jag har yogabyxor och shorts. -Okej.
Jag tror inte att jag skulle passa i de här kläderna.
Jag antar att du var ganska flickig.
Inte bara de höga klackarna, utan klänningar och flickiga saker.
Var det nånsin du?
Ja, absolut. Jag hade jättesnygga ben.
Jag var dansare före hela barn-och-djur-konceptet.
Nu går jag och handlar på stormarknader ibland, men det är allt.
Hela hennes vardag är Safe in Austin. Hon behöver bara en paus.
Vi kanske kan förändra garderoben, så att gråtgarderoben blir en glädjegarderob.
TVÄTTA SKÖLJ REPETERA
Kom då, raring. Ja…
Ja? Är du en liten sötnos?
Här börjar det roliga.
Det skumpar!
-Det här gör det värt det. -Titta där. Herregud…
Jag säger: "Välkommen till min kyrka."
Hur ofta har du egentid och kan göra sånt här?
-Det… Det är inte riktigt en grej. -Det betyder nej.
Varför inte?
Det finns aldrig nån stund under dagen, på dagen eller på natten,
som det inte finns ett djur eller en människa som behöver min hjälp.
Ja.
Nånsin.
Ja.
Jag tar in dem som ingen annan vill ha,
så det kräver engagemang, och det är okej, men…
-Men det blir ett dygnet runt-jobb. -Ja.
Man träffar på människor varje dag som har utmaningar i sina liv
där man tänker: "Vilken utmaning."
Det vi börjar göra då är att minimera våra erfarenheter och utmaningar.
Du förtjänar mer.
För man bränner på allvar ut sig i såna här situationer.
Jag är tuff. Jag klarar det.
Precis det där är ett sätt att tänka som måste förändras.
Jag skulle hyckla om jag inte visste det, för jag säger det hela tiden.
-Jag vet bara inte hur det ser ut för mig. -Det förstår jag.
Jag är rädd för att svika nån.
Jag behöver hjälp.
Det förstår jag.
-Här är de stora tjejerna. -Jag älskar grisar.
-De har så fina själar. -De är så smarta.
-Smarta och snälla. -Så smarta.
Vad har varit det svåraste du har varit med om?
-Vädret har varit helt vansinnigt sjukt. -Okej.
Först hade vi en galen isapokalyps, och sen har det regnat
som om vi bodde i Seattle eller nåt.
Vi gör allt en skänkt staketstolpe i taget, så vi måste vara kreativa, men…
Det finns en massa saker som vi bara hittar på efter hand.
Det här året kallar vi "ladans år".
Okej. Ladans år.
Det är ett pågående skämt att jag har 60 bondgårdsdjur men ingen lada.
Men det är som en önskedröm.
-En stor dröm. -En vacker dag.
Hur var det när ni frös inne? Jag hörde att ni hade hästar inne i huset.
Det var hemskt.
Alla djur här kommer från en plats som var skrämmande eller sorglig.
Jag tog in dem och lovade dem att de skulle vara trygga.
Så när det hände och det hängde istappar på dem
och de mådde dåligt och det var läskigt kändes det som om jag bröt mitt löfte.
Förlorade ni nån?
Ja, några stycken, för att det blev så stressigt. Ja.
De försöker klara sig till nästa dag, och de lär sig under tiden,
med över 170 djur.
Jag hoppas att Jamie ser den här gården som nåt som hon bokstavligen har skapat.
Du har en ny betongplatta där borta. Jag hörde att ni fick den nyligen.
Kom hit.
-Kom till pappa Karamo. -Kom hit.
-Hej, raring. -Hej.
Jag hörde att ni har en anonym givare som har gjutit en grund för ladans år.
Det var ingen anonym givare.
Ladans år är i dag.
-Det ska bli av! -Hurra!
Det låter mycket mer rimligt.
Du berättade innan om hur knäckt du blev när allting frös
och du inte kunde hålla ditt löfte om att aldrig låta nåt ont hända djuren.
Nu ska du få möjlighet att hålla ditt löfte. Så…
Ladans år är nu!
-Gruppkram! -In med er!
Jamie tror att hon måste göra allt, och hon behöver inte den pressen.
Jag vill att hon ska slippa känna den tyngden på sina axlar
och komma ihåg att hon inte är ensam.
Safe in Austin är ett fantastiskt djurhärbärge,
men var är Jamies härbärge för henne själv?
Jag vill att Jamie ska komma ihåg att hon har många olika sidor.
Du kan göra saker som gör dig glad, men ändå hjälpa andra.
Man får göra både och.
Jamies garderob är ett tempel till en tidigare Jamie.
Det känns bara sorgligt.
Jag vill göra allt jag kan för att få henne att må som bäst
och få ett ögonblick av glädje.
Med Jamie är det väldigt viktigt att hon får lämna gården i några dagar,
samtidigt som hon kan lita på att alla tar hand om allt när hon är borta.
Det här var kul.
Miraval är en perfekt plats för att låta henne vila.
Jag har nog aldrig träffat nån som behöver riktig vila mer än Jamie.
Stora drömmar kräver stora handlingar, och Jamie ska få nåt stort.
-Det blir större än jag trodde. -Titta här.
Det blir otroligt.
-Sex spiltor. -Ja.
På gården drar hon åt så många olika håll.
Tillsammans med Bettr Homes kom vi på ett sätt att centralisera allt som behövs,
vilket ger henne mycket mer tid för henne själv.
DAG TVÅ
VI KAN LÄRA OSS MER AV DJUREN ÄN DJUREN KAN LÄRA SIG AV OSS
DJUR
HÄSTCENTER
Hej, sötnosar.
-Visst är de vackra? -Så vackra.
Hej, Leigh.
-Hej. -Det här är Jamie.
-Hej. Välkommen. -Tack.
Jamie jobbar med djur, så hon känner till processen.
Vi vänder på steken.
-Läraren har blivit elev. -Ja.
Jamie vet hur bra barn mår på gården, där de kan läka tillsammans med djuren.
Jag vill att ni två ska mötas, och att djuren ska mötas.
Jag hoppas att hästterapin hjälper henne att själv börja läka genom djur.
-Har ni också hästar? -Ja, vi har sju.
-Har du använt hästar i terapi? -Ja.
Jag bjuder ut barn till djuren, så att de kan få den läkning som djuren kan ge.
-Jag har 173 räddade djur. -Herregud.
Jag tar hand om många människor och djur och jag kommer inte ihåg…
…mig själv, antar jag.
Vi pratar om att se, inte bara med ögonen, utan med hjärtat.
Så det känns verkligen som att jag…
-Jag är på hela tiden. -Ja.
I dag skulle vi vilja ge dig möjligheten att lära dig att be nån om nånting.
Hästar pratar inte engelska. De pratar energi.
Men det vet du från ditt jobb, va?
Jag vill att du ska känna med kroppen alla känslor, bilder och tankar
och bara känna dig själv.
Det här är Graham.
-Du har redan fått en hästkram. -Hej. Tack.
-Tack. -En äkta hästviskare.
Jag tror att han och jag ska gå in i ridhuset.
Vill du umgås en stund?
Hej.
Så där, ja. Tack. Hej.
Kan jag få en kram?
Vad händer i dig?
Jag måste komma ihåg att ta tid med dem.
Bara jag.
Jag har inte mycket lugn i mitt liv.
Ibland glömmer vi att bara vara för att vi är så upptagna.
Du kanske kan hitta ett sätt att hitta tillbaka dit.
Vill du be honom att gå i cirkeln utanför dig?
Det är bra träning. "Hur känns det när jag ber nån göra nåt?"
Ja. Jag är absolut intresserad.
Be honom att gå.
Du måste gå åt det hållet.
Okej. Kom igen. Kom då.
Gå. Det är okej.
-Du gillade inte det alls, va? -Nej.
Jag hade en känsla av att det skulle bli så. Att lämna nån känns svårt för dig.
-Ja. -Ja.
-Varför skulle jag skicka bort honom? -Han är fortfarande hos dig.
Han är bara lite längre bort, så att Jamie får ta sin plats i mitten,
där hon kanske får tid för sig själv.
Ja. Okej, kompis.
-Vi fixar det här. -Det vet jag.
Kom igen. Gå.
-Det är okej. Duktig pojke. -Jösses.
Duktig pojke.
Okej. Kom igen.
-Så, ja. Snyggt. -Gå. Duktig pojke.
Gå, du. Gå, bara.
Snyggt. Så nåt har förändrats.
Det är nåt att fundera på.
"Var i mitt liv måste jag låta folk ta ett litet steg bort
så att jag kan vara ensam?"
Ja, jag förstår precis vad du menar.
Det kändes riktigt bra.
Jamie lägger all sin tid på att se till att alla runt henne mår bra och är glada.
Hon lägger ingen tid på att göra det för henne själv.
-Du verkar lugn. -Ja, det här stället är lugnande.
Det här stället får mig att känna mig lite som hemma, så det är trevligt.
-Så bra. Som att vara med hästarna? -Jag hör hönsen.
Så bra. Det gör mig glad, för när vi träffades var du inte lugn.
Vad tror du är skillnaden mellan den här miljön och din miljö?
-Jag är inte ansvarig för allt. -Inget. Nej, ingenting.
Inget. Det är du som är annorlunda.
Du ger dig själv en stund där du kan vara lugn och centrerad.
Hur många frivilligarbetare har du varje dag?
Hur många vill komma och hjälpa dig?
Många.
Många. Det är det jag menar. Det handlar inte om att förminska det du gör.
Det du gör är kraftfullt och viktigt, och en del av ditt syfte här på jorden.
Men det som också är ditt syfte är att ta hand om och älska dig själv.
Okej. Jag hör vad du säger.
Det är väldigt tydligt att folk på Safe in Austin jobbar hårt.
Du kan vara där och säga: "Vet ni vad? Ni fixar det här. Jag tar en paus."
Hundra procent. Ja.
Jag älskar när du tar djupa andetag. Det är jättebra.
Jag vet. Jag med. Jag kände det.
Det är bra. Jag älskar verkligen när du tar djupa andetag.
Det är så fridfullt här.
Galet tyst.
Jag vet.
Det är så konstigt. Jag har det aldrig tyst.
-Precis. -Aldrig.
-Är du redo? -Är du redo?
-Ska jag låtsas vara en kockmänniska? -Du ska låtsas det.
När nån säger att de inte är "en kockmänniska",
är det allt jag behöver för att veta att de måste in i köket direkt.
När var senaste gången du var i köket och tillagade nånting från grunden?
En kuggfråga?
Nej, en ärlig fråga.
-Ingen skam. -Jag har ingen aning.
-Du minns inte. -Från grunden?
-Kanske aldrig. -Kanske aldrig. Verkligen? Okej.
-Det är bra att veta. -Ja.
Växtbaserat verkar vara den riktning som alla antingen är på väg mot
eller så är de redan i princip där, va?
I dag ska vi bräsera blomkålsbiffar.
-Kul. -Hur låter det?
Det låter jättekul. Jag köper blomkål hela tiden.
Hur lagar du den?
Jag kastar den på marken åt kaninerna och sköldpaddorna.
Jag förstår. Det här receptet är inte så kanin- och sköldpaddsvänligt.
-Okej. -Utan kryddorna kanske de vill ha det.
Okej. Vi har en massa stammar på utsidan av blomkålen.
Riv bort dem, men behåll de vackra bladen som sitter fast på den.
Perfekt. Vi ska skära den i två biffar.
Skär rakt ner i mitten.
Perfekt. De är hela, och vi har två vackra biffar som ser ut som träd.
-Ja. Det är sjukt coolt. Söta små träd. -Det är söta små träd.
Vi älskar att klättra i träd.
Jag har nog aldrig gjort det.
Va?
-Jösses, Antoni… -Jag är en stadspojke.
Vi måste hitta ett träd. Jag vill vara med dig för första gången.
Vad är så magiskt med träd?
Jag kan inte förklara förrän vi är uppe. Då vet du.
Vi måste upp i ett träd genast.
Vi täcker den med gurkmeja och mycket olivolja.
Färsk grovmalen peppar, lite salt…
Vi kör runt den…
Jag vet att det är mer tekniskt än att bara kasta den på marken.
-Bara lite, men jag fixar det. -Det tror jag nog.
Om man blir kladdig är det okej. Därför har vi diskhoar.
Jag är inte rädd för att bli kladdig.
-Det stämmer faktiskt. -Det stör mig inte alls.
-Vackert. -Okej?
Oljan är het och fin.
Lägg ner blomkålen där.
Den börjar fräsa omedelbart. Det är precis det ljud vi vill höra.
Du kan vända på den. Se hur det går.
Snyggt. Okej. Du kan vända på din.
För nån som aldrig har lagat mat är Jamie jätteduktig i köket.
Hon har bara inte prioriterat det, vilket jag kan förstå.
Titta. Det där är helt perfekt.
Det här är grönsaksbuljong, som vi ska bräsera i.
Det blir tystare snart, jag lovar. Det här är det mest högljudda.
Och så ställer vi dem i ugnen. Det svåraste är avklarat.
Okej.
Vi går vidare till vår vinägrett. Vi börjar med…
-Koriander. -Ja. Gillar du koriander?
Rulla den så här. Håll den stadigt, och så tar du kniven…
Du har inte bråttom. Utmärkt.
Så det här är första gången du har kunnat ta en paus på ett tag.
-Hur känns det? -Skumt.
Jaså? Jag är glad att du är ärlig och inte säger: "Det är otroligt."
-Jag har vant mig. -Vad är skumt?
Det är annorlunda.
-Saknar du djuren? -Ja.
Och barnen och människorna, och jag oroar mig för om nån behöver mig…
Är du rädd att nån behöver dig?
Jag menar… Ja, lite grand.
Det måste vara svårt att vilja finnas där för alla.
-Du är bara en människa. -Jag vet.
Om man är så fokuserad och engagerad i det man gör
börjar man ofta försumma andra saker.
-Vi har vår koriander här. Lime. -Lime.
Även om hon bara gör nåt sånt här nån gång i månaden, vad som än funkar,
så är det en stund för henne själv, eller med hennes man eller barn.
Ett sätt att visa kärlek.
-Gochujang. Det är en koreansk chilipasta. -Okej.
Lite lönnsirap för sötman, och sen vispar du.
Jag tar med lillfingret.
Mums.
Syrlig lime, söt lönnsirap, stark gochujang och salt. Hur känns det?
Herregud…
Jag känner mig som en kockmänniska. Jag känner allt det.
-Jag har aldrig hört nån berätta om det. -Eller hur? Ja.
När man får allt i munnen samtidigt blir det jättegott.
Ja, verkligen. Det är fantastiskt.
Jag tar ut biffarna.
-Försiktigt, långsamt… -Var stark, lillkillen.
Jösses, du uppmuntrar till och med grönsaker.
Nu blir det spännande.
Så gott.
-Eller hur? -Jättegott.
Tack för att du visade hur man lagar fina små träd.
Ingen orsak. Jag döper om det här till Det fina lilla trädet.
Det här var så kul, och så gott.
Det här är det största vi nånsin har gjort på Fab Five.
Vi bygger en hel jäkla lada.
Bettr Homes använde SI-paneler som passar ihop som Legobitar.
De använder 75 % mindre virke än traditionella byggnader.
De är självisolerande.
Jag ville inte bara bygga en stor plåtlada åt Jamie.
Jag ville bygga en lada som var både energieffektiv och välisolerad.
Det är en otroligt cool produkt
som gör att vi kan bygga ladan snabbt, lätt och grönt.
DAG TRE
VI KAN INTE BOTA VÄRLDENS SORGER, MEN VI KAN VÄLJA ATT LEVA I GLÄDJE
Jag tar dörren, min drottning.
-Tack. -Jag stukade nästan vristen.
Det är okej. Allt är okej.
DU ÄR LIKSOM JÄTTESNYGG
-Slå dig ner. -Okej.
Välkommen.
Titta på ljuset. Titta på dig. Nu pratar vi om ditt hår.
Det känns lite, bara pyttelite stramt.
Jag får ordentliga Cher-vibbar, men du känns mer naturlig än så.
-När jag blev 40 kom alla på en gång. -Alla gråa hår.
Av misstag behöver det också mycket underhåll,
för när håret är så här mörkt, ser man silvret ännu mer.
Det är bättre att ha ljusare hår, närmare din naturliga färg.
-Då slipper du underhålla det. -Okej.
Så här är det. Jag vet att jag ska tänka på mig själv och att ni hjälper mig.
Och det gör jag. Men det andra är
att jag har många, väldigt många människor i min värld…
…som skulle få problem om jag gick från noll till hundra.
Om jag ska vara en trygg plats kan jag inte se för annorlunda ut.
-Men vi kan ta steg åt det hållet. -Ja!
Förlåt.
-Varför måste du be om ursäkt? -Jag ville bara säga wow, men…
-Du behöver inte göra det. Inte alls. -Okej.
-Jag förstår verkligen varför. -Ja.
Vi kan absolut behålla det mörka,
vi fixar rötterna och behåller längden runt ansiktet. Låter det bra?
Ja.
Jamie är så full av kärlek och medkänsla förutom när det gäller henne själv.
Jättesnyggt…
Enastående.
Om jag inte säger det sen, så älskar jag dig. Tack för det du gör.
Herregud. Jag älskar dig också.
Hon ger hela tiden till andra,
och hon måste få känna sig lika vacker som hon är.
Vad var det bästa du visste när du var liten?
-Danslektionerna. -Danslektionerna?
Det enda jag gjorde.
Saknar du det som vuxen?
Ja, lite.
Kan du inte gå ta danslektioner för vuxna varannan vecka?
Bara för känslan. Skulle du gilla det, eller vore det som att dra ut tänderna?
Absolut inte som att dra ut tänderna.
För mig är det konståkning eller gymnastik.
-Jag ser fram emot det jättemycket. -Ja.
När jag vill stötta andra kan jag inte vara deras förespråkare,
och den källa för kärlek och medkänsla som jag vill vara,
om jag inte gör nånting som jag själv ser fram emot.
Jag ser ditt driv och din energi,
och jag vill bara att du gör plats åt barnet inom dig.
Du har en glädjefylld, upplyftande ande inuti dig som behöver näring.
Ja.
-Jag vill verkligen det för dig. -Okej.
Är en dansklass i Austin en gång i månaden helt uteslutet?
Nej, självklart inte.
Alla förtjänar att fira alla de olika saker som vi älskar.
Det gör oss till bättre människor.
Ja, hon älskar att hjälpa andra, men hon får också älska sig själv.
Jag hoppas att det du tar med dig från den lilla tid vi har haft ihop är
att det är tillåtet att lägga tid på sig själv. Det är hälsosamt
Din egenvårdstank körde bara på ångor.
Den får inte gå under åttan, för då kan allt… Du vet…
Jag kan inget om bilar och bensin, men du får inte låta egenvårdstanken bli tom.
Det är inte själviskt, det är vackert.
Men inte lika vackert som du.
Det kommer du att få se om tre, två, ett…
Du visste att jag skulle börja gråta.
Det är jättesnyggt.
Gillar du det? Se hur vacker du är.
Jag älskar dig. Du kan rufsa runt och titta.
Ja.
-Har du haft en sån frisyr förut? -Nej.
Höet kommer bara glida ut.
Ja. Inget hö eller annan skit ska fastna i de topparna. Inte om vi får bestämma.
Just nu finns det ingen Jamie utanför Safe in Austin.
Hon måste förstå att det är viktigt att ägna sig åt sig själv en stund.
Jag vill hitta saker som får dig att känna dig som danstjejen igen.
Skulle du vilja känna så?
-Ja. -Okej, så bra.
Jag har redan valt ute lite saker. Nu blir det glitter.
-Wow… -Jag vet.
BEROENDE AV HOPP
Får jag se vad du har på dig?
Oh-là!
Kan jag få se rumpan?
-Visst. -För den är så snygg!
Din kropp ser fantastiskt bra ut!
Jag gillar det.
Jag gillar glitter och jeans. Och jag har nog saknat höga klackar.
Jag älskar dig med klackar.
Jag vet. Jag har saknat det. Det känns bra att ha klackar igen.
Hon ser otrolig ut, och ännu viktigare, hon ser ut att ha kul.
Kan du ge mig några små steg?
Steg?
Jag brukar be folk ge mig sin modellgång…
-Ska jag vara en ballerina? -Bara en kort liten snurr.
-En piruett i högklackat. -Ja.
-Oj… -Känns det bra?
-Ja. -Det ska bli ännu bättre.
Får jag se vad du har på dig?
Ta-da!
Jag älskar det så mycket! Jag vet att det är mycket ben.
Det är inte så att jag inte har haft massor med paljetter förr.
Jag lovar att inte fylla garderoben med glitter.
Resten är väldigt nedtonat. Det här är extra.
Jag ville att det skulle kännas kul, att du skulle känna glädje.
Det här är kul.
Du gör så många otroliga saker. Du är värd en stunds egen lycka.
Jag känner dig så väl nu att jag vet att du kommer att jobba i garderoben igen.
Om allt du gör är att sätta på dig den och sitta och skriva på datorn så är det okej.
Jag vill bara att du ska sätta på dig den och känna den glädje du utstrålar nu.
-Det går bra. -Ja, maktpose.
Även om hon bara stjäl en sekund i sin garderob då och då
och känner sig speciell igen, så är det gott nog.
Underbart. Okej, tillbaka in.
-Du är fånig. -Tack.
DAG FYRA
EN NATIONS STORHET OCH MORAL KAN BEDÖMAS UTIFRÅN HUR DEN BEHANDLAR SINA DJUR
Hon är jättelugn.
-Vad tycker du om överraskningar? -Jag…
Det känns som en kuggfråga. Det börjar bli misstänkt.
Var inte misstänksam
Du är inte så mycket på TikTok, va?
Vi ska hjälpa Jamie.
-Vi ger henne fem minuter… -…av galen shopping.
Fab Five-versionen av Supermarket Sweeps.
Wow…
Klara, färdiga…
Spring!
Ta allt. Bara ta allt. Leksaker.
Att hjälpa djuren kan vara dyrt.
Shoppa loss i djuraffären och gör av med pengar!
-Vad du än behöver. -Till getterna och grisarna och hästarna.
-Jag vet inte vad de är, men de är bra. -Jag kör bort.
-Nu då? -Där är en till.
-Fånga fågeln, Karamo! -En fågel!
-Två och en halv minut! -Herregud. Kolla flugan!
Vi tävlar.
Var är vagnarna?
-Jag har alltid velat göra så här. -Gör det.
Jag har alltid velat göra det!
Vänta, Jamie! Sextio sekunder!
-Ta den. -Javisst.
-Lagarbete är det bästa. -Tio!
-Kom hit. -Nio!
-Åtta! Vad är det här? -Sju! Sex!
-Var är den andra vagnen? -Fem! Fyra! Tre! Två! Ett!
Herregud!
-Vi gjorde det! -Vi gjorde det.
-Herrejösses. -Bra jobbat, Roy.
-Har du fått bra grejer? -Det är helt sjukt. Ja.
Först och främst är du så vacker. Jag står inte ut. Titta.
Jag ska lära dig att lägga håret med några verktyg jag ska visa dig.
-Är det härligt? -Ja.
Jag ska plocka ut din vackra, nya frisyr…
Har du sett en Brush Crush förut?
-Nej. -Man använder den bara på torrt hår.
Tricket är att inte vara för snabb.
Visst är det coolt?
Nu ska jag göra lite vågor på den här delen,
och skapa lite cool struktur.
Vad skulle vara den största förändringen i vardagen för dig
om du hade en läcker, fungerande lada?
Att mata djuren blir en stor sak. Det blir mycket mer effektivt.
Skulle det kunna ge dig mer tid för dig själv?
-Ja. -Ja.
Åtminstone antar jag det.
-Jag älskar den här stilen på dig. -En jättesnygg frisyr.
Dags för läpparna, ja.
Okej, Jamie är på väg ut!
Herregud!
Jösses. Du ser enastående ut!
Jag ville ha lite country och att det skulle kännas som Texas.
Det är lite "Ta mig, cowboy"-vibbar.
Du ser väldigt chic ut. Hur känns det?
Det känns kul.
-Vill du se ladan? -Jättegärna.
-Det är dags. -Ska vi gå?
-Är du okej? -Jag vill se en lada! Visa mig en lada!
Ska du svimma?
-Jag…behöver nog en kram. -Okej, raring.
-Nu går vi till ladan! -Vi går till ladan!
Hejsan.
Nu händer det.
-Kräks inte. -Nu händer det.
Om du måste kräkas kan vi öppna fönstret.
Herregud…
-Hon kommer. -Är alla beredda?
Okej, jag har dig.
Hon ser otrolig ut.
-Håll i min hand, håll hårt. -Ja…
-Tre, två, ett… -…två, ett…
Välkommen hem!
Herregud!
Herregud! Så vacker den är.
Hej, raring.
-Så vacker du är. -Bra jobbat.
-Tack, raring. -Tack.
Hej, allihop. Hej.
-Vill du komma in i ditt nya hem? -Herregud…
Jösses!
-Herregud… -Mannen som hjälpte oss göra det.
Hej, älskling.
Bebisarna är där inne…
-Herregud, det är så fint. -De väntar på matte.
Hej, raring.
Jag får se.
Hej, gänget!
Hej, Starla!
Herregud, det är det finaste jag nånsin har sett.
Titta!
Det är Angel.
-Är du okej? -Ja.
Herregud. Det är så vackert.
Jösses. Det är bara…
Det är helt otroligt.
Kom in.
Vi har Mable och Louie.
De ville inte gå in, men nu vill de inte gå ut.
Ja, det är inte konstigt.
Vi har ett badrum, ett sjukvårdsområde…
Fullblod värda miljoner dollar borde bo här inne.
-Nej. -Eller räddade djur som behöver din hjälp.
Nu är det fest!
Hej.
-Såg du din flicka där borta? -Ja.
Ganska coolt, va?
Jag ser hur du redan tänker på allt som ska hända här.
Antalet ungar som kan få plats här på en gång och bara…
Det är fenomenalt. Jag blir helt snurrig av allt som vi kan göra.
Hej, Delilah. Vilket trams.
Du behöver matte. Ja, du är så söt.
Jösses…
-Vilken dag, va? -Ja.
-Vilken vecka. -Vecka. Ja.
Vad känner du?
Det är det vackraste jag nånsin sett.
Herregud…
Det är viktigt för dig.
Du har gjort det här. Du ligger bakom allt.
Det här är tack vare dig. Du förtjänar att ta hand om dig själv.
Ja, det gör jag. Jag är så tacksam.
Du fattar.
-Finns det en teknik? -Ramla inte ner.
-Jag är uppe i ett träd. Jösses. -Ja.
Det är vackert här uppifrån.
Ser du nåt? Lite. Du ser en vacker lada.
Vi ser solen.
-Jag vill lova en sak. -Okej.
När jag vandrar med min partner och min hund
ska jag alltid hitta ett träd och tänka på dig.
-Det lovar jag. -Jag älskar det.
Jag har aldrig träffat nån som du. Jag kände det så snart jag kom hit.
Alla människor som jag pratar med…
…berättar att du gav dem mening.
Det är det absolut mest otroliga man kan göra för nån annan.
Bara genom att vara dig själv och skapa en trygg miljö
där de kan känna sig älskade, skyddade och omhändertagna.
-Så fortsätt bara med det. -Det ska jag, jag lovar.
-I den vackra saken. -I den vackra saken.
Det är helt otroligt.
Hur tusan ska vi komma ner härifrån?
Gör som du! Jättesöt.
Tack så jättemycket. Jag är så ledsen att ni ska åka.
-Vi är inte långt borta. -Vi försvinner inte för alltid.
-Får jag krama er? -Ja!
-Jag älskar er. -Gruppkram!
Tack så mycket.
Jag älskar dig.
Den här stackars kvinnan var helt utmattad när vi kom.
Det är lustigt att de som ger mest kan glömma att ge till sig själva.
Egentligen vet vi att vi måste ha tid för oss själva
för att kunna ge till andra.
Jajamän!
Hon har ett otroligt stöd som hon verkligen måste utnyttja
och låta dem hjälpa henne mer.
Se till att hon tar hand om sig.
Den här veckan insåg jag att det inte måste handla om enorma mängder tid.
Jag kan ta hand om mig själv små stunder här och där.
Hoppa av expresståget och klättra upp i ett träd.
-Vi älskar dig så mycket. -Hej då, allihop.
-Hej då! -Tack för allt.
Tack! Hej då.
Var försiktig nu! Ha kul!
Du är… Kvävs inte.
Det var väldigt snyggt. Varsågod.
Det är för tajt. Jag kan inte twerka.
Varje gång du tror att vi gör…
Du glömde.
Jag tog inga dadlar och mandlar. Jag trodde inte att ni ville ha.
Antoni, jag…
Annars kan jag ta med salvia.
En älskar djur. Den andra vill springa härifrån. Känner du det?
Det känns som när jag pratar för mycket om min hund och alla vänner bara går.
-Jäklar, den gick sönder! -Det gör inget!
Titta, min favoritkyckling.
Älskar blomkål.
Vi går ditåt. Kom nu.
Nej.
Okej.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu