SERIÁL NETFLIX
ZAVÍREJTE BRANKU
Percy, zpátky. Zboříš celej plot.
Děláš špatnou reklamu.
Jmenuji se Jamie Wallace-Grinerová
a vedu záchranný ranč v Austinu.
Snažím se neplakat, brečím pořád.
Klidně to ze sebe pusť, zlato.
To je… díky.
Jamie je výjimečná.
Má ohromné srdce. Prostě ohromné.
A nominovali jsme ji,
protože chci, abyste ji trochu rozmazlili.
- Ano. - Ona jen rozdává.
Safe in Austin je neziskovka, která pomáhá zvířatům a dětem se zvláštními potřebami.
- Zatáhni a ono to pustí. - Bože.
- Cítíš to? - Jo.
Když vidíte, jak slepé dítě hladí slepého poníka,
je to doslova
kouzelné.
Je takový uklidňující.
- Že jo? - Ano.
Hodně pomáhá, při úzkostech, když se potřebuješ nadechnout.
Naše motto zní: „Zachráněná zvířata zachraňují děti“.
Ale je to pro každého.
Tady máš.
Moje prasátka mají hlad.
Tvoje prasátka mají hlad. Tak je nakrmíme.
Pojď, fešáku.
Mnoho rodin, dětí nebo dospělých má nějaké zvláštní potřeby.
Může to být autismus nebo selektivní oněmění.
Zveme je, aby se uzdravovali s našimi zvířaty.
Dobrá práce, Chrisi.
Jsme poslední možnost.
Většinou, když nám někdo volá kvůli zvířeti,
buď si ho vezmeme, nebo ho uspí.
Máme 18 druhů a asi 170 zvířat.
No tak, Penelope! No tak, zlato.
Neměla jsem v plánu provozovat neziskovku, ale stalo se to.
Máme to. Hodná holka.
Jamie je velice empatická. Někdy možná až moc.
To je slabé slovo.
Pořád si brala zvířata, která nikdo nechtěl,
a upřímně, já se ptala: „Jamie-Marie, co to tady děláme?“
Pak mi vstoupil do života David a souhlasil s tím.
Viní mě, že já jsem blázen do zvířat.
Já je totiž nedokážu odmítat.
To je ten problém. Nikdo z nás neřekne ne.
Náš dům je milovaný a dobře využívaný.
Nepřetržitě u nás bydlí asi tři pořádně velká prasátka,
patnáct koček a 20 psů.
Nemůžeme je nezachraňovat. To je nejvíc.
Gabe.
Pojď sem, lásko.
Myslím, že se Texas musí uklidnit. Pojď.
Mám tři úžasné děti.
Na začátku oni všechno uklízeli,
všechny krmili a pomáhali mi.
Kolem osmé večer jsme museli nakrmit zvířata.
Ale krmil jsem hlavně já.
- To jo, ale… - Musel jsem krmit slepice.
Jsou snadný.
V tuhle chvíli se snažím, aby mě nezačali nesnášet,
že sem pořád tahám kvanta lidí i zvířat.
Ať žádný štěně nespadne. Špatný načasování.
Naštěstí máme na práci dost dobrovolníků,
takže děti nemusí být se zvířaty 24 hodin denně.
JoJo!
Ne, díky.
Ne, díky. Já vím. Promiň. Snídaně se nese.
Je to pořád. Jo.
Dobře.
To je hodný kluk.
Není možné mít tolik zvířat a zvláštních potřeb,
aniž by mě pořád někdo nepotřeboval.
Nikdy nemá čas pro sebe. Nikdy.
- Nemůže vypnout? - Ne.
Vůbec o tom nepřemýšlí.
Je úplně na roztrhání.
„Musím pomáhat zvířatům, dětem, úplně všem.“
Někdy si říkám, že bych chtěla
aspoň chvilku, kdy se netrápím
kvůli dětem a zvířatům, kterým ostatní ubližujou nebo je ignorujou.
To je to nejtěžší.
Chtěla bych, abych se o to aspoň na chvilku nemusela starat.
Ale vím, že jsem tu z nějakého důvodu, a před tím neuhnu,
ale je to těžké.
Chci jim říct, jak jsi mi změnila život.
To bylo milé, kamaráde. Bože.
Chci vidět, že je naprosto šťastná,
a aby dostala trochu z toho, co dává ostatním lidem.
- Krása. - Pardon.
Ne, neomlouvej se.
Jenom ze zvědavosti, kde máte těch 170 zvířat?
Pro tolik zvířat nemáme dost prostoru.
Mám 60 zvířat se zvláštními potřebami a nemám stáj.
Nemáme firemní sponzory a nóbl dozorčí radu,
nic takového.
Za stodolu by prodala ledvinu.
Možná to zvládneme i bez toho.
To bych byla ráda.
Znám pár lidí a myslím, že stáj by nebyla problém.
Jamie… ta se radostí pomine.
Budu si muset udělat přípravu. Ona to ale uvidí,
tak vymyslete krycí historku.
Jo, to ráda udělám. Klidně.
- Můžu vás obejmout? - Jo!
Díky.
DEN PRVNÍ
DOKUD NEMILUJETE ZVÍŘE,
ČÁST VAŠÍ DUŠE ZŮSTÁVÁ NEPROBUZENÁ
- Jsme tu! - Jsme tu! Jsme queer! Jsme na farmě.
Vypadá to tu skvěle.
Ahoj.
Panebože, já se tak těším!
Jsme rádi, že tu jste.
- My taky! - Ahoj.
- Pojďte za náma. - Jo, pojďte.
Jamie, podívej, koho ti vedem.
Ahoj.
Panejo, koukněte na ty psíky!
Čauky, královno. Já se na tebe tak těším!
Je to tu skvělý.
Jak se máš, krásko?
Jsi v pořádku, královno?
Pojď sem.
Potřebuješ trochu péče.
Jak se cítíš?
Je toho moc.
Dostaneš takovou péči, že až si na to někdy vzpomeneš…
Máš v pořádku nervy, královno? Trochu se o tebe bojím.
Ahoj.
Jak se máš, zlato?
Co tě tak dojalo.
Musíme jí dát lásku.
Nemůžu uvěřit, že jste tady.
Jsem strašně vděčná.
Chci vám ukázat svoje miláčky.
- Pojďme. - Jdeme omrknout štěnda!
Francisi.
Ahoj, zlato.
Ivy je po úraze.
Ahoj, Francisi a Ivy.
Francis má zlomenou páteř.
Petunie, pojď pozdravit.
Trpí takovou zvířecí epilepsií.
Pořád se třese,
takže na hovězí farmě by ji hned poslali na eutanázii.
Je nádherná.
- To je mi chlapák. - Kdo je to?
Spencer má deformované končetiny.
- Přední nožička… - Jémine.
To mě mrzí.
Promiň. Omlouvám se.
Nevarovali mě, co se tady bude dít.
To je dobrý. Jsou krásní, takže to nevadí.
Ty můj roztomilý balíčku.
Penelope je jeho sestra,
a Spencer nosí zvonek proto, že je úplně slepá.
Aby za ním mohla chodit.
Takže pořád chodí za tím zvonkem.
Na Safe in Austin se člověk nemůže připravit.
Ta zvířata jsou úplně čistá.
Nikomu neudělala nic špatného.
Potřebuju trochu zvířecího uzdravování,
protože jsem citově na dně.
Mám tři skvělé děti, jeden z nich je autista.
Jackson.
Před osmi lety jsem přivedla domů fenku Angel,
a ona ho vyléčila tak, jak jsem nedokázala ani jako matka.
A to inspirovalo celý koncept,
co se stane, když dáte zvířata a děti k sobě.
Děti a zvířata se zvláštními potřebami.
Dojímá tě to každý den?
Jo. Ale…
Neumíte si představit to kouzlo, když se s nimi seznámí dítě.
Jsem šťastná, že to můžu prožívat.
Nepovažuju to za samozřejmost a zvládám těžkosti,
protože je to zatraceně skvělé.
Krásný příběh. Safe in Austin, ano.
Vážně chcete dovnitř?
- Jo. - Chceme.
Peter se bude zlobit, zrovna spí.
On je prase?
Mají v domě prasata!
Ahoj, Petere.
Ahoj, zlato.
Síla. Na to nejsem zvyklej.
Ahoj, dětičky.
- Ahoj. - Malý lidičky.
- James, Jovie, Jackson. - Můžu k tobě?
Těší mě.
Moc mě těší.
Co si myslíte o mámině farmě?
Myslím, že je boží.
Že jo?
To je Jackson, o kterém jsem vám říkala.
Dostal Angel a to mě přivedlo na celý nápad.
Páni.
- Jsi v pořádku? - Ano.
Děje se toho moc. Nepřeháníme to?
Chceš moje štěňátko? Je to anděl.
Vezmeš si ho?
- Chceš? - Jasně.
Ona je vážně anděl.
- Ano. - Jo.
Je úplně teploučká. Mám lepkavý ruce, pardon.
Proč si myslíte, že je vaše máma nejlepší na světě?
- Je trochu šílená. - Jo.
Proto je nejlepší.
- Jo. - Milujem šílenou mamku.
- Ale v dobrém. - Jo.
- Díky. - Milujem šílenou.
S čím vaší mámě můžeme pomoct?
- S módou. - Nemyje si vlasy.
- To ne. - Pravda vyjde najevo.
Co dál? Kdo připravuje večeře?
Dovoz.
Teenageři.
Když už jsme v kuchyni, rád bych si promluvil, ano?
- Nevadí? - Hurá na štěnda!
- Jo. Najdeme si další štěňátka. - Jupí!
Moc rád jsem vás poznal.
Páni. Mamka miluje třásně.
KONDICIONÉR NA HŘÍVU A OHON
Můžu to tu proslídit?
Ode všeho trochu. Ahoj.
Pečení?
Co…
Tváříš se překvapeně, když vidíš, kolik tu máš věcí na pečení.
Máš mixér.
A hromadu marshmallows.
Nevím, co se tu děje. Veganské a klasické.
- Jako všechno. - Ty veganské jsou dobré.
Umělá výživa.
Výživa pro…
- Jo. - Pro kozy.
- Jsou na umělé výživě. - Už jsem hledal miminka.
Ani by mě to nepřekvapilo.
Ahoj, zlato.
Jídlo je v mém světě složité.
Hodně lidí tomu nerozumí,
protože mám záchrannou farmu,
ale nenutím veganství nikomu,
kdo nás přijede navštívit nebo vlastně komukoliv.
Ty osobně jíš rostlinnou stravu? Jíš maso?
Já a Jovie maso nejíme a kluci v tom tak kolísají.
- Dobře. - A naši hosté mají možnosti.
Máme veganský šuplík a klasický.
Je to složité, protože já vaření nedávám.
Přijdu do obchodu a divím se, co to tam sakra je?
Nechápu, jak si lidi můžou říct:
„Z toho udělám to a to.“
- Je toho na tebe moc. - Jo.
- Jo. Ahoj. - Ahoj.
- Proboha. Ale ne. - Co?
- Hezky jsme si pokecali. - Jo. Díky za pochopení.
- Pojďme do koupelny. - Jo.
Našel jsem v tvý sprše jenom šampon pro koně.
- Na hřívu a ohon? - Jinej tam není.
My ho milujeme.
Vyhovoval mi deset let.
Budu hledat dál. Běžte.
Mimochodem, ty kachličky jsou boží.
Nejsem sice designér jako Bobby.
Jsi krásná. Ukážeš mi vlasy?
Tak jo. Ano. Jasně.
Je super, že si vlasy nemyješ zbytečně často. To není dobrý.
Dobře.
Barvíš si je sama?
Ano.
- Jsou takové namodralé, načernalé. - Jasně.
Barvu mi vybírala moje čtrnáctiletá.
Dobře.
Ne, vůbec se na ni nezlobím.
Co tak děláš každý den…
- Rána mi vůbec nejdou. - Nemáš ráda rána?
- Ne. - Dobře.
Vstanu, dojdu si na záchod, nasadím si čepici
a pak se jdu starat o zvířata, což je v podstatě…
Neumím se chovat jako dospělá.
Jo. Ale máš skvělý řasy.
Teda. Děkuju.
Řasy mi dělá kámoška, která je dělá už roky.
- Jo. - Já jí hlídám psy.
Dělá dobrou práci, máš výrazný oči.
Jamie, jsi nádherná.
Děláš toho spoustu, ale odpočinek není sprostý slovo.
Chci ti pomoct, aby sis zvykla na péči o sebe.
Nepečuješ o sebe.
Hned na začátku jsem si všiml,
že to ze stresu a všeho skoro nedáváš.
Já vím, že se o sebe musím víc starat.
- Kéž bych měla tak 20 000 hodin denně. - To jo.
Nebude pak žádná… Budeš prostě člověk.
ZÁCHRANA ZVÍŘAT ZÁCHRANA DĚTÍ
Ty jsi král iglú? Jsi?
- Rád bych probral tvůj šatník. - Dobře.
Zaprvé, ani se tam nedostanu.
Je to šatník plus kancelář.
Mám tu svůj pytel a chodím sem brečet nebo postovat na sítě.
- Je to taková moje skrýš. - Jamie, ne.
Vytáhneme ten tvůj smutnící pytel.
- Smutnící pytel. - Vytáhneme ho.
Je hrozně smutné, že se chodí uzavírat před světem
na tohle depresivní místo
plné šatů, které roky neviděly světlo.
Dobře.
Tváříš se jako zlobivá školačka.
- Je to jen na ozdobu. - Je toho moc.
Nic z toho nenosím.
- Nosím tepláky a šortky. - Jo.
Ani nevím, jestli bych se do něčeho z toho vůbec vešla.
Myslím, že dřív jsi byla hodně ženská.
Máš tu podpatky a šaty, hodně ženského oblečení.
Cítila ses v tom dobře?
Jo. Mívala jsem dobré nohy.
Před tou neziskovkou jsem bývala tanečnice.
Teď kupuju oblečení v supermarketech a dost.
Žije jen svou neziskovkou.
Potřebuje si dát pauzu.
Dalo by se změnit využití toho šatníku.
Už žádnej smutnící šatník. Bude to veselej šatník.
NAPĚŇ OPLÁCHNI OPAKUJ
No tak, zlato. Jo.
Jo? Jsi rozkošná kravička?
Tady začíná zábava.
Dost to kodrcá.
- Proto to stojí za to. - No páni. Panebože.
Vítejte v mém chrámu.
Jak často si najdeš čas na sebe? Třeba na tohle?
- Na tohle já moc nejsem. - Takže nikdy.
Proč na to nejsi?
Nikdy si nenajdu chvilku. Ani ve dne, ani v noci.
kdy by někdo nepotřeboval mou pomoc. Zvíře nebo člověk.
Jo.
Nikdy.
Jo.
Beru k sobě ty, které nikdo nechce,
což vyžaduje odhodlání a já jsem s tím v pohodě. Ale…
- Ale musíš makat 24 hodin denně. - Jo.
Každý den potkáváš lidi, kteří mají ztížený život,
takže tohle považuješ za pravou výzvu.
A pak začneš snižovat svoje vlastní zkušenosti a problémy.
Zasloužíš si víc.
Protože na těchto pozicích skutečně hrozí vyhoření.
Jsem tvrdá. Zvládnu to.
Právě tohle myšlení musíme změnit.
Byla bych pokrytec, kdybych to nevěděla, protože právě to všem kážu.
Jen nevím, jak to udělat pro sebe.
To dává smysl.
A bojím se někoho zklamat.
Potřebuju pomoc.
To dává smysl.
Ukážu ti svoje holky.
- Mám rád prasata. Jsou nejlepší. - Jsou chytrý.
- Chytrý, laskavý. - Jsou chytrý.
Co je tady pro tebe nejsložitější?
- Počasí se úplně zbláznilo. - Jo.
Měli jsme šílenou, mrazivou apokalypsu, pak zas lilo, jako bychom žili…
- Jako blázen. - …v Seattlu.
Děláme všechno sami, občas nám někdo zafinancuje třeba plot.
Takže musíme být kreativní, ale…
Je tu spousta věcí, které prostě vymýšlíme za pochodu.
Letošní rok je pro nás rokem stodoly.
Dobře, rok stodoly.
Už je to takový vtípek, že mám 60 speciálních zvířat a nemám stodolu.
Ale jednou možná.
- Velký sen. - Jednou.
Jaké to bylo za těch mrazů?
Prý jste měli koně v domě.
Byla to hrůza,
protože všechna zvířata jsou ze strašných a smutných míst.
Vzala jsem je k sobě a slíbila, že už budou navždy v bezpečí.
A pak se to stalo, všude kolem nich byly rampouchy,
oni se necítili dobře a báli se
a mně přišlo, že porušuju slib.
Přišlas o někoho?
O pár zvířat jsem přišla, asi hlavně kvůli stresu. Jo.
Oni se snaží přežít každý den
a učí se za pochodu s více jak 170 zvířaty.
Doufám, že Jamie vidí tuhle farmu jako něco, co sama doslova vytvořila.
Máš tu novou desku.
Dostalas na ni nedávno dotaci, že?
Pojď ke mně.
- Pojď ke Karamovi. - Pojď ke mně.
- Ahoj. - Ahoj, zlato.
Prý jste měli anonymního dárce,
který vám tu nechal vylít desku na stodolu.
Nebyl to anonymní dárce.
Rok stodoly je dnes.
- Už je to tady. - Jupí!
Teď už to dává mnohem větší smysl.
Předtím jsi říkala, jak tě ničilo, když přišly mrazy,
mělas pocit, že jsi nedodržela slib,
že nedopustíš, aby se jim stalo něco zlého.
A my ti teď dáme moc ten slib splnit.
Je tu rok stodoly.
Skupinové objetí!
Pojď sem.
Jamie si myslí, že je všechno na ní,
ale takový tlak by na sebe vyvíjet neměla.
Chci, aby na chvíli nebyla všechna tíha na jejích ramenou,
aby si uvědomila, že není sama.
Safe in Austin je skvělý útulek pro zvířátka,
ale já chci vědět, kde je útulek pro Jamie?
Chci, aby si Jamie vzpomněla, že je mnohostranná osobnost.
Můžete dělat věci, co vám dělají radost, a pořád pomáhat.
Je v pořádku dělat obojí.
Její šatník je chrámem bývalé Jamie.
Působí dost smutně.
Vymyslím, co se dá, aby se cítila co nejlíp
a prožívala štěstí.
U Jamie je velmi důležité
ji odvézt na pár dní z farmy,
aby věděla, že má podporu
a že ostatní se o farmu postarají.
Ach bože. To je super.
Miraval je skvělé místo k odpočinku.
V životě jsem nepotkal nikoho,
kdo by potřeboval odpočinek víc než Jamie.
Velké sny vyžadují velké činy a my se do Jamie pustíme naplno.
Bude to větší, než jsem si přestavovala.
Podívej.
Bude to neskutečné.
- Šest stájí. - Jo.
Farma má široký rozsah,
takže spolu s Bettr Homes vymýšlíme,
jak centralizovat Jamiinu práci
a tím získat více volného času jen pro ni.
DEN DRUHÝ
OD ZVÍŘAT SE NAUČÍME VÍC
NEŽ ZVÍŘATA OD NÁS.
ZVÍŘATA
FARMA A KOŇSKÉ CENTRUM
Ahoj, dětičky!
- Jsou nádherní, že? - Krásní.
Ahoj, Leigh.
- Ahoj. - Ahoj.
Tohle je Jamie.
- Ahoj. Vítej, Jamie. - Díky.
Jamie dělá se zvířaty.
Takže to zná.
Obrátíme situaci.
- Učitelka je studentkou. - Jo.
Jamie ví, jak je důležité brát na farmu děti,
aby se léčily se zvířaty.
Chci, abyste se propojily spolu
i se zvířaty.
Věřím, že s pomocí koní
se sama může skrz tato zvířata zahojit.
Máš taky koně?
Jo, máme jich sedm.
Rozumíš koním a jak pomáhají při terapiích.
- Máš s tím zkušenosti? - Ano.
Beru děti ven ke zvířatům
a snažíme se je vyléčit. To zvířata umí.
- Mám 173 zachráněných zvířat. - Páni.
Starám se o lidi a zvířata,
ale už asi tolik nepamatuji…
na sebe.
Musíme si jich všímat nejen očima,
ale i srdcem.
Takže mám pocit, že jsem…
Že pořád jedu naplno.
Jo.
Dneska bychom rádi dali příležitost tobě,
aby ses naučila žádat.
Koně nemluví anglicky. Vyjadřují se energií.
Ale to díky své práci víš, že?
Chci, abys vnímala pocity, obrazy,
myšlenky a vjemy, a vnímala sama sebe.
Tohle je Graham.
- Už tě objal. - Ahoj. Děkuju.
- Díky, kámo. - Zaříkávačka koní.
Myslím, že si budeme skvěle rozumět.
Budem spolu chvilku?
Ahoj.
A je to. Díky. Ahoj.
Můžu se přitulit?
Jak to vnímáš?
Musím s nimi trávit víc času.
Jenom já.
V životě nemám moc klidu.
Někdy přes tu práci zapomínáme, jaké to je jen tak být.
Možná najdeš způsob, jak to vrátit.
Požádáš ho, aby se kolem tebe prošel v kruhu?
Je to dobré cvičení, že? Jaký je to pocit, když ho požádáš.
Jasně. Zajímá mě to.
Tak ho o to požádej.
Musíš jít tudy.
Dobře. Tak do toho.
Jen běž. To nic.
- Nelíbilo se ti to, že? - Ne.
Měla jsem pocit, že se to stane.
Takže odloučení je pro tebe těžké.
- Jo. - Jo.
Proč bych ho chtěla poslat pryč?
Je s tebou pořád propojený. Bude jen trochu dál,
abys měla v aréně vlastní prostor
a možná i čas sama na sebe.
Jo. Dobře, kamaráde.
- Zvládneme to. - Vím, že to dokážeš.
Jdeme. Tak běž.
To nic.
- Pašák. - Panebože.
Hodný kluk.
Dobře. Pokračuj.
- Tumáš, krasavče. - No tak. Hodný kluk.
Tak běž. Šup šup.
Krásné. Ale něco se změnilo.
Zamysli se nad tím.
Kdy v životě potřebuju, aby se ode mě lidi odpoutali,
a já mohla být chvíli sama?
Jo. Tohle úplně chápu.
Byl to dobrý pocit.
Jamie tráví všechen čas tím,
že se stará, aby všichni kolem byli zdraví a šťastní.
Nemá ale čas na to, aby byla sama zdravá a šťastná.
Vypadáš klidně.
Jo. Je to tu velmi uklidňující.
Cítím se tu jako doma, což je taky docela fajn.
- Fajn. Jsi ráda u koní? - Slyším slepice.
- Dobře. - Však víš.
Mám radost.
Na začátku jsi klidná nebyla.
Jaký je rozdíl mezi touhle farmou a tvojí farmou?
- Neleží všechno na mně. - Nic.
Ne, nic. Nic.
Nic. Rozdíl je v tobě.
Tady se můžeš na chvíli uklidnit.
Můžeš se zaměřit na sebe.
Kolik lidí pro tebe denně dobrovolně pracuje?
Kolik lidí ti chce pomáhat a podporovat tě?
Hodně.
Hodně lidí. A tohle mám na mysli.
Nikdy nepřijdeš o svoji práci.
Tvoje práce je důležitá, pomáhá
a je součástí tvého poslání na světě.
Součástí tvého poslání je ale i mít se ráda a starat se o sebe.
Dobře, rozumím.
V Safe in Austin je vidět, že tam lidi tvrdě pracují.
Takže tam můžeš přijít a říct: „Víte co?
Zvládnete to. Já si dám pauzu.“
Rozhodně. Jo.
Jsem rád, že se zhluboka nadechuješ. To je dobře.
Vím. Já taky. Líbí se mi to.
To je dobře. Jsem rád, že se zhluboka nadechuješ. Fakt jo.
Je tu takový klid.
Šílený ticho.
Já vím.
Je to zvláštní. U nás ticho není.
- Jo. - Nikdy.
- Připravená? - A co ty?
Budu předstírat, že jsem na vaření?
Přesně tak.
Když mi někdo řekne, že není na vaření,
tak mi to stačí, abych hned věděl,
že ho musím okamžitě hnát do kuchyně.
Počkej. Kdy naposledy
jsi byla v kuchyni a připravovala jídlo od základu?
Je to past?
Ne, upřímná otázka.
- Nemusíš se stydět. - Nevím.
Ani nevíš.
Od základu?
- Asi nikdy. - Nikdy? Fakt? Dobře.
- To je dobré vědět. - Jo.
Veganství vypadá jako směr, ke kterému
lidé směřují nebo už ho provozují, že?
Dneska budeme dělat květákové steaky.
- Super. - Jo?
Zní to super.
Květák kupuju pořád.
Jak ho děláš?
Bouchnu s ním o zem, aby se králíkům a želvám líp jedl.
No jasně. Ale tenhle recept není pro želvy a králíky.
Jasan.
Když ale vynecháš koření, budou to moct taky.
Kolem květáku jsou vláknité stonky.
Ty odstraníme,
ale nech tam ty hezké lístečky okolo.
Perfektní. Ukrojíme z toho dva steaky.
Zakroj přesně doprostřed.
Skvěle. Zůstanou vcelku
a budou vypadat jako nádherné stromky.
Jo. To je fakt super.
- Pěkné stromečky. - Fakt pěkné.
Milujem lezení po stromech.
Já na strom nikdy nelezl.
Ale ne.
Ježíši, Antoni…
- Jsem kluk z města. - Najdeme ti strom.
Chci s tebou poprvé vylézt na strom. Prosím.
Co je na lezení tak skvělýho?
To nevysvětlím, dokud tam nevylezeš. Tak to zjistíš.
Musíme okamžitě na strom.
Pokryjeme to kurkumou a olivovým olejem.
Čerstvě namletý pepř, trocha soli…
Jen tak okolo.
Chce to víc techniky
než jen mrsknout květákem o zem.
Trošku. Ale zvládnu to.
- Určitě. - Dám to.
Můžeš si zašpinit ruce. Od toho tu máme dřez.
Já se nebojím se ušpinit.
- To je fakt. - To mě vůbec netrápí.
- Krása. - Že jo?
Olej máme rozpálený.
Dej do něj květák.
Okamžitě to začalo prskat, přesně to chceme slyšet.
Můžeš to otočit a mrknout, jaké to je.
Nádhera. Můžeš otočit ten svůj.
Na někoho, kdo si nikdy nevařil,
to Jamie v kuchyni docela jde.
Jenom to pro ni není priorita, což naprosto chápu.
Podívej. To je dokonalost.
Mám tu zeleninový vývar, ve kterém to podusíme.
Pak už to bude tišší, slibuju.
Tohle je nejhlasitější.
A můžeme to dát do trouby. To těžký máme za sebou.
Dobře.
A teď zálivka. Začneme s…
- Koriandr. - Jo. Máš ho ráda?
Stočíš si to,
pevně to chytneš a pak jenom čepelí nože…
Není kam spěchat. Super.
Tohle je poprvé za dlouhou dobu, co sis dala trochu pauzu.
- Jaké to je? - Divné.
Divné? Jsem rád, že jsi upřímná
a neřeklas, že je to skvělý.
- Přizpůsobím se. - Co je divné?
Je to jiné.
Chybí ti zvířata?
Jo.
A děti a lidi. Mám strach, jestli mě nepotřebujou, ale…
Bojíš se, že tě potřebují?
No, trochu jo.
Ale musí to být těžké, když chceš pomáhat všem.
- Jsi jenom jedna. - Já vím.
Lidé, kteří jsou tak zapálení do věcí, které dělají,
často začnou zanedbávat jiné věci.
Stonky koriandru.
- Limeta. - Jo.
I kdyby tohle dělala jen co pár měsíců, jak jí to vyjde,
užije si tu chvilku sama,
nebo třeba s manželem a dětmi.
Další způsob, jak milovat.
Teď gochujang.
- Je to korejská chili pasta. - Dobře.
Osladíme to javorovým sirupem a vyšleháme.
Zkus to malíčkem.
Mňam.
Kyselost z limetek, sladkost z javorového sirupu,
ostrost díky gochujangu, sůl. Tak co?
Panebože.
Připadám si jako kuchařka. Všechny ty chutě cítím.
Nikdy mi to nikdo nevysvětlil, ale cítím sladkost.
Že je to fajn?
Všechny chutě jsou v puse zároveň. Je to fakt super.
Jo, je to paráda.
Vytáhnu ty steaky.
Opatrně, pomalu.
Drž se, chlapáku.
Panebože, ty povzbuzuješ i zeleninu.
Těším se na to.
Mňam.
- Super, že? - Moc dobré.
Díky, že mě naučil péct roztomilé stromečky.
Jasně. Přejmenuju to na roztomilé stromečky.
Byla to zábava a dobrota.
To je zatím to největší, co jsme v Queer týmu stavěli.
Stavíme tu celou stodolu.
Bettr Homes staví z panelů, co poskládáte jako lego.
Spotřebují o 75 % méně dřeva než u tradičních staveb.
Jsou samoizolační.
Nechci tu nabouchat velkou plechovou stodolu.
Chci mít stodolu energicky efektivní
a dobře izolovanou.
Je to úžasný produkt,
díky kterému postavíme snadnou, rychlou a zelenou stodolu.
DEN TŘETÍ
NEVYLÉČÍME SMUTKY SVĚTA,
ALE PRO SEBE SI MŮŽEME VYBRAT RADOST.
Otevřu ti dveře, královna.
- Díky. - Málem jsem si vymkl kotník.
To nic. Všechno dobrý.
JSTE MOC KRÁSNÍ
- Sedni si. - Tak jo.
Vítej.
Vidíš se v tom světle?
Pověz mi o svých vlasech.
Máš je trošku hrubé.
I když se tváříš divoce jako Cher,
na mě působíš spíš přirozeněji.
Je mi přes čtyřicet.
- Všechno se začalo mstít. - Objevily se šediny.
Takhle to máš nechtěně těžší na údržbu,
protože v tmavých vlasech
je stříbrná mnohem víc vidět.
Je lepší mít světlejší a přirozenější vlasy,
líp to udržuješ.
- Víš? - Jasně.
Takže takhle.
Vím, že se mám soustředit na sebe a vy mi s tím pomáháte, jo?
Snažím se. Ale ještě něco.
Mám v životě velkou spoustu lidí,
kteří by těžce nesli, kdybych se změnila z nuly na stovku,
protože jsem pro ně bezpečná a nemůžu najednou vypadat jinak.
- Ale můžeme podniknout určité kroky. - Ano.
Promiň.
- Proč se omlouváš? - Chtěla jsem tě ohromit.
Nemusíš mě ohromovat.
- Nemusíš mě ohromovat. - Dobře.
- Chápu tvoje důvody. - Jo.
Vážně, necháme ti je tmavé, vyřešíme kořínky,
kolem tváře budou delší.
- Tak jo. - Jo?
Ano.
Jamie je plná lásky a soucitu,
pokud teda nejde o ni.
Nádhera.
Ohromné.
Kdybych to pak neřekla,
mám tě ráda a děkuju za všechno.
Bože. Já tě mám taky rád.
Neustále se rozdává ostatním
a já chci, aby se cítila tak krásná, jak je.
Cos dělala nejradši, když jsi vyrůstala?
Tanec.
Tancovala jsi?
Skoro pořád.
Chybí ti to v dospělosti?
Jo, trochu.
Nechceš jednou za dva týdny chodit na taneční pro dospělé?
Jenom aby ses cítila fajn.
Těšila by ses na to, nebo by ses spíš bránila?
Rozhodně bych se tomu nebránila.
Když já mám mít třeba bruslení nebo gymnastiku,
- hrozně se tam těším. - Jo.
A když mám někomu pomáhat,
nemůžu to dělat tak, jak chci,
nemůžu jim dávat lásku a soucit, jaké chci,
pokud se sám nemám na co těšit.
Když vidím tvého ducha,
tvou energii, přeju si, abys měla čas
na své vnitřní dítě.
Máš jásavou a nadšenou duši, ale musíš jí dávat, co potřebuje.
Jo.
Chci to pro tebe. Jen na okraj.
Dobře.
Bylo by pro tebe taneční jednou za měsíc moc?
Ne, samozřejmě, že ne.
Každý si zaslouží oslavit různé věci, které máme rádi,
to z nás činí ještě lepší lidi.
Ano, ona chce sloužit své komunitě,
ale musí milovat i sebe.
Doufám, že sis z té naší společné chvilky odnesla,
že si můžeš vzít víc času na sebe, je to zdravé.
Naše nádrž péče o sebe už docházela.
Nechceme, aby se úplně vyčerpala, pak se to celé zasek…
Nevím nic o autech.
Ale nesmíš dovolit, aby ti došlo palivo, co se týče péče o sebe.
Není to sobecké, je to krásné,
ale ne tolik jako ty.
Což uvidíš za tři, dva, jedna.
Tys věděl, že budu brečet.
Vypadá to fakt dobře.
Líbí se ti to? Jsi nádherná.
Já tě mám tak rád. Vstaňte a podívejte se.
Ano.
- Mělas někdy takový střih? - Ne.
Ani seno se v tom neudrží.
Jo. Nebude se ti do nich chytat seno ani hovínka. Ani za nic.
Momentálně neexistuje Jamie, která by byla odpojená od Safe in Austin.
Musí pochopit, že je důležité vzít si chvilku,
uvolnit se a mít ze sebe dobrý pocit.
Chci najít možnosti, aby ses cítila zase jako tanečnice.
Chceš to znovu zažít?
- Ano. Ráda. - Skvěle.
Už jsem ti něco nachystal.
Budeš se třpytit.
- Páni. - Já vím.
Ukážeš mi, co máš na sobě?
Panečku.
Otoč se, ať vidím zadek.
- Jasně. - Vypadáš strašně dobře.
Máš skvělou postavu. Paráda.
Líbí se mi to.
Mám ráda třpytky a džíny jsou pohodlný.
A podpatky mi chyběly.
Líbíš se mi v nich.
Já vím. Chyběly mi.
Je to dobrej pocit je zase mít.
Vypadá nádherně,
a co je hlavní, je vidět, že se ohromně baví.
Můžeš mi ukázat nějaký taneční pohyby?
Taneční?
Normálně po lidech chci, aby se prošli.
- Mám být baletka? - Jenom se trošku zatoč.
Pirueta v lodičkách.
- Jo. - Ach bože.
- Dobrý? - Jo.
Bude ti ještě lépe.
Ukážeš mi svůj outfit?
Tadá!
To je nádhera.
Vím, že odhaluje nohy.
Není to tak, že bych se celej život neválela ve flitrech.
Slibuju, že ti nezaplním šatník třpytkama.
Zbytek bude nenápadnej. Tohle je extra.
Chci, aby ses zase bavila a radovala. Aspoň chvílema.
Tohle mě baví.
Děláš spoustu úžasných věcí, tak měj chvilku radosti pro sebe.
Vím, že se budeš zase vracet do šatníku,
abys tam pracovala.
Obleč si to někdy, jen pro sebe,
a pak si klidně buď na počítači, to je mi fuk.
Jen si to obleč
a prožívej to štěstí, jaké prožíváš teď.
To zvládnu.
Hrdinský postoj.
I když si občas jenom ukradne okamžik v šatně pro sebe,
aby se cítila speciálně,
pro začátek to stačí.
Nádhera. Dobře, vrať se tam.
- Jsi trouba. - Díky.
DEN ČTVRTÝ
VELKOLEPOST NÁRODA A JEHO MORÁLNÍ POKROK LZE SOUDIT
PODLE TOHO, JAK ZACHÁZÍ SE ZVÍŘATY.
MOBILNÍ SALÓN PRO ZVÍŘATA
Je úplně v klídku.
Jamie, těšíš se na překvapení?
Já…
Připadá mi to jako past.
Je to podezřelé.
Nepodezírej.
Asi moc nebýváš na TikToku, co?
Něco jsme jí domluvili.
- Dáme jí pět minut… - Na šílený nákupy.
Supermarket Sweeps lomítko Queer Tým.
Páni.
Připravit, pozor…
Teď!
Ber to. Hračky.
Chránit a živit ta zvířata je drahé.
Takže to rozjedem ve zverimexu a utratíme majlant.
Cokoli, co potřebuješ.
To je pro kozy, prasata a koně.
Nevím, co to je, ale je to super.
Hodím to sem.
- Co teď? - Je tu další.
- Jdeme… - Ptáčka, Karamo!
Čau, ptáčku!
- Dvě a půl minuty! - Hele na toho motýlka.
Dáme závod.
Kde jsou vozíky?
- To jsem v obchodě vždycky chtěl. - Jdem.
To jsem chtěl udělat.
Počkat. Ale Jamie, 60 sekund.
- Ber to. - Mám. Jo.
- Týmová práce snů. - Deset!
- Pojď sem. - Devět!
Osm! Co to je? Sedm! Šest!
Co druhý vozík?
Pět! Čtyři! Tři! Dva! Jedna!
Panebože!
- Povedlo se! - Máme to!
- Propánakrále. - Výborně, Royi.
- Máš hromadu dobrých věcí? - To je šílený. Jo.
Zaprvé, jsi nádherná. To se nedá. Podívej se na sebe.
Naučím tě upravovat si vlasy.
Ukážu ti pár nástrojů.
- Souhlas? - Jo.
Rozpustím ti tvé krásné nové vlásky.
To je Brush Crush. Znáš to?
- Ne. - Nedávej to na mokré vlasy.
- Dobře. - Jen suché.
Trik je v tom, že musíš pomalu.
Není to super?
Tady ti to trochu navlním.
Budeš mít super texturu.
Co bude největší každodenní změna,
až budeš mít skvělou, funkční stodolu?
Krmení bude velká pomoc.
Bude mnohem efektivnější.
Myslíš, že tím někdy získáš víc času pro sebe?
- Ano. - Ano.
Teda, myslím, že ano.
Tohle ti moc sluší.
Ten střih je super.
Nanes si to na rty.
Slečno Jamie, vylezte ven.
Panebože!
Panebože. Vypadáš nádherně.
Chtěl jsem ji mít ve stylu country, pořád jsme v Texasu.
Styl „kovboji, odvez si mě“.
Je to šik. Jak se v tom cítíš?
Zábavně.
- Chceš vidět stodolu? - Strašně.
Je čas.
Půjdeme?
- Jsi oukej? - Chci stodolu!
Ukažte mi stodolu!
Omdlíš?
Potřebuju obejmout. Fakt.
- Dobře. - Jdeme do stodoly.
Jdeme do stoly.
Zdravíčko.
Už je to tu.
- Blíží se to. Neblinkej. - Je to tu.
Kdyžtak řekni a otevřeme okno.
Panebože.
- Už jde. - Připraveni?
No do háje! Panebože!
Dobře, královno. Tady tě mám.
Vypadá senzačně.
- Pevně mě drž za ruku. - Jo.
- Tři, dva, jedna. - Dva, jedna.
Vítej doma!
Panebože. To je nádhera.
Ahoj, zlato.
- Jsi nádherná. - Dobrá práce.
- Díky, zlato. - Díky.
Ahoj, všichni. Ahoj.
- Chceš vidět svůj nový domov? - Ježíši.
Bože.
- Panebože. - Muž, který nám to pomohl zrealizovat.
Ahoj, zlato.
Dětičky už jsou uvnitř…
- To je krása. - …čekají na mamku.
Ahoj, zlato.
Ukaž.
Ahoj, děcka.
Ahoj, Starlo!
Nic krásnějšího jsem nikdy neviděla.
Podívejte!
To je Angel.
- Jsi oukej, zlato? - Jo.
Panebože. To je nádhera.
Ježíši, to je…
To je úžasné
Pojď dál.
Tady je Mable a Louie.
Nejdřív nechtěli dovnitř a teď nechtějí ven.
Tomu se nedivím.
Jsou tu koupelny, je tu ošetřovna.
Tady by měli být plnokrevníci za miliony.
Ne.
Nebo zachránění, co potřebují tvou pomoc.
Jdeme pařit!
Ahoj.
- Viděl jsi svoje děvče? - Jo.
To je super, že?
Vidím, jak vymýšlíš, co se tu bude dít.
Můžu tu mít spoustu dětí najednou.
To je nejlepší. Nemůžu…
Úplně se mi z těch možností točí hlava.
Ahoj, Delilah. Ty potvůrko.
Potřebuješ maminku. Jsi pěkňoučká.
Ty kráso.
- To je den, co? - Jo.
- Spíš týden. - Týden. Jo.
Jak se cítíš?
Nic krásnějšího jsem v životě neviděla.
Panebože.
Je to důležitá chvíle.
Tys to dokázala. Ty jsi důvod, proč se to stalo.
Tohle je díky tobě. Zasloužíš si starat se i o sebe.
Ano.
Jsem vděčná.
Máš na to.
Je na to technika?
Prostě nespadni.
- Jsem na stromě. - Jsi na stromě.
Nahoře je krásně.
Vidíš něco? Tak nějak. Vidíš pěknou stodolu.
Je vidět slunce.
- Něco ti slíbím. - Fajn.
Při každé procházce s partnerem a psem
si najdu strom a vzpomenu si na tebe.
- Na mou duši. - To je super.
Neznám nikoho jako jsi ty.
Poznal jsem to hned, když jsem sem přišel,
a každý, s kým jsem mluvil,
mi řekl, žes mu dala smysl.
A to je nejvíc neuvěřitelná věc, kterou může někdo pro někoho udělat.
Jen tím, že jsi to ty
a tvoříš bezpečné prostředí, kde se cítí
milovaní, chránění a že je o ně postaráno.
Pokračuj v tom.
Budu. Slibuju.
- V tý krásný stodole. - Přesně tak.
Nemůžu tomu uvěřit.
Jak se z takovýho stromu leze dolů?
Pokračuj. Je to rozkošný.
Díky moc. Mrzí mě, že odcházíte
Nebudeme daleko.
- Já tu bydlím. - Neodcházíme navždy.
- Můžu vás obejmout? - Jasně!
- Mám tě rád. - Skupinové objetí!
Moc vám děkuju.
Mám tě rád.
Ta nebožačka byla vyčerpaná, když jsme přijeli.
Zvláštní. Ti, kteří dávají nejvíc, zapomínají dávat sobě.
Ale ve skutečnosti víme, že potřebujeme čas pro sebe,
abychom mohli dávat ostatním.
Jo.
Má úžasnou podporu, které musí začít využívat
a dovolit jim, aby jí pomohli.
Prosím, ať se o sebe stará.
Tento týden jsem pochopila, že nemusím mít strašně moc času.
Můžu si dát čas od času chvilku pro sebe.
Vystup z rychlíku a vylez si jen tak na strom.
- Máme tě rádi. - Mám vás ráda.
- Ahoj, všichni. - Díky za všechno.
Díky! Ahoj!
- Mám vás ráda. - Buď opatrná.
Ty prostě… neudus se.
To bylo opravdu atraktivní. Nemáš zač.
Vidíš to…
Mám těsný stahovačky, nemůžu twerkovat.
Pokaždé, když si myslíš, že děláme…
Zapomněl jsi.
Nevzal jsem datle a mandle, protože jsem myslel, že nechceš.
Antoni, já.
Vždycky ti můžu přinést šalvěj.
Jeden z nás má rád zvířata. Druhej chce zdrhnout. Že jo?
Mám pocit, jako když mluvím s kámošem moc o svým psovi
a on pak odejde.
- Sakra, prasklo to. - Je to na klipsnu.
Hele, moje oblíbená slípka.
Miluju květák.
Běž tam. Běž.
Ne.
Dobře.
Překlad titulků: Petra Babuláková