СЕРІАЛ NETFLIX
Сказати, кому допомагатимемо цього тижня?
-Та! -Докторці Джереці Томас.
-Докторці? -Докторці!
Вона докторка!
Заходьте, я не кусаюсь.
Вона співзасновниця медичної школи —
Центральнотехаського інституту здоров'я
у східному Остіні, де тестують на ковід, а також вакцинують.
-Вона в авангарді. -Ого.
Бачите?
-Аж вимовляти важко. -Правда ж?
-Але вона захищає діточок. -Ми її любимо.
Вакцинуєш когось, бах! І такий: «О Боже!»
Цей рік був дуже напруженим.
Ми відкрили клініку, школу,
почали працювати, і так безперестанку.
У школі ми зосереджуємося на кольорових студентах
і тих, хто за межею бідності за федеральними мірками.
Школа мала бути доступною.
Я не хотіла, щоб випускники покидали школу
з боргом, який потім віддаватимуть, працюючи цілий рік.
Так вони ніколи не стануть середнім класом.
Улюблене в моїй роботі — давати освіту людям,
які перебувають у тих самих обставинах, у яких була колись я.
Афро- й латиноамериканські громади сильно постраждали від ковіду,
тому вона боролася за відкриття клініки
й отримала достатньо ґрантів,
щоб відкрити цю клініку посеред пандемії.
Я завжди піднімаю планку вище.
Такий у мене менталітет.
Ніколи не здаватися.
У Джереки не лише ці чудові школа й клініка.
Вона заміжня вже десять років.
Мило.
Її номінував Бен і її бізнес-партнер, Тодд Гамільтон.
Джерека дуже любить свою справу.
Вона сильно на мене вплинула, надихнула мене на більше.
Найбільше я захоплююся її наполегливістю.
Коли вона чогось хоче, вона це отримає.
Знайшли ще один федеральний ґрант. Саме вчасно.
О, це добре.
Чорт.
Вона просто не злазить з телефону.
Добре.
Я стараюся трохи її відволікати, але…
Добре. Гаразд.
Це важко, розумієте?
Привіт.
З таким графіком
у Джереки рідко є час готувати вдома,
тому часто заїжджає у фаст-фуди.
Я медична працівниця. Я б їла здорову їжу.
Але має бути смачно.
Я південна жінка.
Я вмію готувати, і непогано.
Просто краще я щось не приготую
і проведу більше часу з сином.
Що ти сьогодні робив? Весело було з міс Вон?
Добре.
Картер — це ураганна суміш любові,
стресу і всього на купу,
і він мій найліпший ураганчик.
Алло?
Так, я зможу.
Вона дуже дбає про всіх інших,
але проблема в тому, що вона віддається на 110%,
і зовсім не дбає про себе.
Я б хотів, щоб Джерека зрозуміла, що вона не сама.
Щоб вона покладалася на людей, яких сама навчала.
Я відчуваю, що це мій момент,
але чи не жертвую я сім'єю? Чи не забагато хочу?
Попри успіх,
Джерека думає, що мусить робити ще більше,
і живе в постійному страху, що нічого не вийде і вона підведе інших.
Допоможемо Джереці її ж ліками.
Так!
ДЕНЬ 1
МАЄМО БІЛЬШЕ ДБАТИ ПРО СЕБЕ,
БО НІХТО НЕ ЗРОБИТЬ ЦЬОГО ТАК, ЯК МИ САМІ. -МІШЕЛЬ ОБАМА
-Ура! -Приїхали.
Так, безкоштовне тестування! Так тримати.
Готові?
Ходімо.
Після вас.
-О Боже! Нічого собі! -Привіт, як життя?
Казав, що вони приїдуть.
Познайомите нас з докторкою Джерекою?
Звичайно, ідіть за мною.
-Ця артерія йде туди… -Дивіться!
О Боже!
Я ж казав!
Як справи, др. Джереко?
-Приємно. -Дуже раді тебе бачити!
О Боже.
-Ти така гарна. -Розкішна!
-Ми повністю вакциновані. -Добре.
-Радий зустрічі. -Взаємно.
Ти завжди займалася чимось подібним?
Коли мені було 16, у тата був рак.
Я помітила багато нерівностей.
Я на одній руці
могла перерахувати людей, як я, які працювали в лікарні.
Тому це робота, якою я хотіла займатися все життя.
Для мене дуже важливо,
щоб кольорові люди бачили, як про них дбають кольорові лікарі.
-Так. -Правда.
Амінь.
-А що це за кімната? -Для відпочинку.
Ми думали, це офіс.
-Ні. -А я почуваюся розслаблено.
-Почуваюся дуже… -Справді?
-Так. -Як для клініки вона трохи не дуже.
Немає жодних зручностей.
Нічого, що б допомогло відпочити.
Це задній двір?
Так, ми просто його не використовуємо.
Ми обладнали все за два тижні.
-Молодці. -Тому та кімната так виглядає.
Там усе одно чудово.
Бо ми багато грошей витратили на пацієнтів і тестування,
на безпеку працівників, всяке таке.
Ви ж тут заради громади.
-Так. -Тому це зрозуміло.
Так. Добре, ходімо.
Так!
-Бувайте! -Дякую.
-Сюди? -Так. У тебе переднє сидіння.
Поїхали.
Сідайте!
Мій дім.
Твій кактус пережив завірюху.
-Але він вижив! -Старається.
Він не здасться, як у пісні Destiny's Child.
-Привіт, любий. -Привіт.
Привіт.
Привіт, Бене. Приємно.
-Привіт, маленький. -Привіт, сонце.
-Приємно познайомитися. -Тут так гарно.
Картере, яке в тебе гарне волосся.
Я теж хочу сподобатися Картеру.
-Так? -Ні!
Молодець, Джонні.
Нормально?
Ще раз, Картере.
Так!
Добре вже, я зрозумів.
Спорт — це не для мене.
Ходімо пошукаємо щось.
Ого.
Досить гарно організовано.
А отут не дуже.
Як твердо в коліна. Я такий старий.
Як узагалі носити такий капелюх?
Дуже красиво! Глянь.
-Але ж навіть не видно… -Три сестри.
Так!
Що…
М'ясо в пакеті.
А, це сосиска.
Про Джереку в мене враження, що вона любить сміливий одяг.
Запам'ятайте, малі,
якщо бачите на чомусь прикраси типу діамантів,
покладіть цю річ і йдіть собі.
Однак, одяг у її гардеробі трохи…
А тепер…
Ні, не бійся.
Це твій гардероб, не мій.
Це я маю боятися.
Що тут відбувається?
Ця купа на підлозі —
це я намагалася викинути одяг, який більше не ношу.
-Ясно. -Ще не встигла.
Я б ще міг уявити, щоб таке носила твоя мама, але не ти.
Мені її подарувала мама.
Логічно.
Добре. Дещо вселяє мені надію.
Деякі речі тут — це крок у правильному напрямку,
але все-таки, що ти думаєш про свій одяг?
Більшість я купую онлайн.
Не ходжу в магазини.
-Чому? -Бо я трохи… зверху.
У тебе зовсім невеличкі груди. Про що ти?
Та певне.
-Ти єдиний, хто так думає. -Який це розмір?
Великий. Великий, цього досить?
Мені важко знайти одяг, який мені подобається,
бо більшість одягу в магазинах для жінок з великим бюстом,
ніби для старих, насуплених леді.
Так, знаю.
У чому ти найсексуальніша?
Не знаю, чи вона ще в мене є,
бо це ще з тих часів, коли ми зустрічалися.
Чекай, ви хіба не 15–20 років разом?
-Я її зберегла ще з тих часів. -Ого.
Чому ти її номінував?
Вона так важко працює, що не розуміє,
скільки вона вже зробила і якого успіху досягла.
Сумно, що вона цього не бачить.
Так. А що б ти хотів для своєї дружини під кінець тижня?
Я б хотів, щоб їй легше було боротися зі стресом
і щоб вона була добрішою до себе.
На це я сподіваюся.
Це ми можемо.
-Добре. Я щасливий. -Я справді так вважаю.
Тиранозавр Рекс.
-Тиранозавр Рекс. -Так!
Забереш її, поки я тут розберусь?
-Так, ми взагалі-то… -Якнайдалі.
-Щось попити, поїсти на дорогу? -Даси мені води?
Так! Дам тобі на дорогу, чим перекусити.
А тепер у дорогу, аж сюди.
-Аж за сам поріг. -Аж за поріг.
Магічне місце. Що ти любиш робити?
Що любиш робити вранці?
Макіяж не для мене.
Але я багато часу витрачаю, щоб прикривати волосся.
Бо у 24 воно почало випадати.
-Так. -Тому я ношу оце постійно.
Але я вже старію, а в Техасі така спека.
Так, це літо — не жарти.
-Я вже втомилася. -Ага.
А може, покажеш своє волосся?
Так, ти готова, королево.
-Слухай… -Можна мені торкнутися?
-Так. -Добре.
Усе не так погано.
Є довжина.
Спереду дуже рідке волосся.
Але не так уже й сильно.
У тебе прекрасне волосся.
Воно таке, відколи я народила Картера.
Причини випадіння різні.
Часом це генетичне, але часом,
якщо носити перуку, а особливо щодня,
можна сильно пошкодити волосся.
З такою роботою мені було б не дуже комфортно з природним волоссям.
-Ось таке… Вибач, можна? -Так. Прошу.
-Таке людям подобається. Але не таке. -Так.
Це проблема нашої культури, темношкірих жінок.
Коли я була мала,
усі жінки в моїй родині або носили перуку, або ще якось прикривалися.
Я хотіла позбутися цієї…
-Євроцентризм? Та. -Невпевненості.
У чорних жінок стільки проблем, які мені навіть зрозуміти не під силу.
Але я хочу, щоб вона почувалася красивою.
Джерека допомагає своїй громаді щодня.
Вона заслуговує на впевненість.
-Обіймемось. Люблю тебе. -Дякую.
Може…
-Я вдягну її назад. -Добре.
ТІНЬ
Тінь.
Що ти робиш з цими червоними апельсинами?
Ріжу і додаю до пива.
Я думав, може, додаєш до вінегрету.
-Але ні, ти додаєш до пива. -Так.
-Загинаєшся на своїй роботі… -У вечір п'ятниці.
Так що можна собі дозволити пива з соком.
-Я точно не засуджую. -Дякую.
Як ви вечеряєте, скажімо, посеред тижня?
-Переважно десь не вдома. -Не вдома.
-Фаст-фуд? -Будь-що.
-Так. -Зрозумів.
Я не можу їсти здоровішу їжу, бо не маю часу готувати,
але й тому, що хочу, щоб усе добре смакувало.
На мене все життя впливала луїзіанська кухня.
Я їм тільки гостре і гаряче.
Де ж воно? Мої спеції «Слеп-Йо-Мама».
Ага.
А це з Вілл-Платт, Луїзіана.
Класика. Я їх пробував.
-Приправа «М-р Кріол». -Так.
Я люблю смак.
Цього тижня їжі без смаку не буде.
Аж ніяк.
Я її не їстиму.
Не сумніваюся.
-Бачу багато трав. Ця з травами? -Так.
-Ця з овочами… -Так, кабачки й огірки.
Вони на крапельницях?
Ну, взагалі-то так.
-Інакше все в'яне. -Ясно.
Я не витримую, їх треба підливати постійно,
а я банально не маю часу.
То чому ти цим зайнялася?
Моя бабуся жила на фермі.
Думаю, це від неї, бо вона багато чого мене навчила.
-У нас у дворі ріс персик. -Ага.
І влітку бабуся змушувала нас з братом збирати персики.
А тоді ми ходили по району й роздавали їх.
Міс Персик.
Люди не розуміли, чому ми роздавали всі персики.
А ми їм такі: «Вона казала віддавати більше, ніж отримуєш».
Бо ця кришечка чорна.
Так. А знаєш, нащо дірочки?
Щоб коли сиплеш спеції,
вони випадали потроху, а не всі одразу.
Карамо.
Привіт.
Розважайтеся.
-А я піду займуся концепціями. -Гаразд.
-Це мої люди. -І мої теж.
-Наші люди. -Так.
-Наші, не брехатиму. -Ну добре.
Ось ця пара…
-Вони просто найпрацьовитіші, ні? -Так.
І навіть тоді вони все одно знаходили час на сім'ю.
-Й інше. -Я, як колишня перша леді…
Я просто кажу.
Я радий, що знайшов їх у тебе, бо тепер я розумію ще краще,
хто ти і що для тебе важливо.
Ти допомагаєш світові, і я вдячний як чорний чоловік,
але звідки в тебе оце таке:
«Не можна здаватися, не можна здаватися»?
Думаю, такий менталітет у мене від тата.
Мама дбала про все вдома,
а тато був дуже працьовитим,
він допомагав громаді і таке інше.
-Це твій тато? -Так.
Це єдине його фото, яке в мене лишилося.
Я дуже його бережу, бо це все, що я від нього маю.
Я оточую себе всілякими нагадуваннями.
Я знаю на 100%, що значить бути освіченою чорною жінкою
і що я маю робити з дарами, які дало мені життя.
Так. Це таки дари.
Звісно.
У США менше, ніж 1% чорних жінок, мають докторський ступінь.
Мати цю приставку до імені — привілей.
-Тому я не хочу зазнати невдачі. -Так.
Ти через це хвилюєшся,
але я не знаю, чи ти якось вимірюєш успіх.
-Великий успіх — так. -Ага.
Але з маленькими перемогами,
думаю, тобі треба допомогти.
-Усе під контролем. Повір. -Добре.
-Можеш вірити мені.
І Бараку Обамі.
-Привіт. -Привіт усім.
Гляньте, яка красуня.
Цього тижня ти навчишся,
як позбуватися цього тягаря.
-Ти цього хочеш? -Це те, що їй треба.
Добре, докторко, релакс починається негайно.
Так!
ШТАБ ФЕЄРИЧНОЇ 5 - ОСТІН, ТЕХАС
Докторка Джерека точно не з ледачих,
тому, якщо вона працюватиме вдома, їй потрібен спокій.
Вона б мені не дозволила
зробити щось тільки для неї і її сім'ї,
вона б хотіла, щоб я зробив щось і для клініки, працівників,
студентів і людей, яких вона так любить.
Джереку навчили, що вона має мати певний вигляд,
і вона не хоче підлаштовуватися під євроцентричні ідеали краси,
не хоче ховати своє природне волосся, і це прекрасно.
Я хочу, щоб вона зрозуміла: її тіло прекрасне,
і підібрати їй такий гардероб, який полегшить їй життя,
у якому їй буде дуже добре.
Джерека може готувати страви, які віддадуть шану її південному корінню,
і не сидіти на кухні цілими днями.
Вона не усвідомлює, як її цінують
і яка вона успішна.
Привіт, Тодде, це Карамо.
Допоможи мені зробити дещо особливе для Джереки.
Але навіть якщо роботи багато,
треба зупинитися й оцінити те, чого вже досягнув.
ДЕНЬ 2
ТУРБОТА ПРО СЕБЕ — ЦЕ НЕ ЗАБАГАНКИ, А НЕОБХІДНІСТЬ - ОДРІ ЛОРД
Ласкаво просимо.
Я хотів запросити Джереку, бо
є не так багато магазинів з одягом для жінок більших розмірів.
Я не піду на компроміси тільки тому, що в неї не нульовий розмір.
Ти казала, що є пара речей, які обмежують тебе у виборі одягу.
-Ось ці. -Ці двоє.
Ці дуже великі штуки.
Ми маємо вироби від бренду «ЕЛОКВІ», який спеціалізується на великих розмірах,
але головне те, що цей одяг такий стильний,
як і будь-який інший бренд.
-Поміряй ось це. -Так.
У Джереки розкішна фігура,
але вона не почувалася сексуальною чи бажаною.
Пора повернути їй цю сексуальність.
А ще маю для тебе золоті каблуки.
О, я саме дивилася на них, коли зайшла.
Хочу, щоб вона поміряла таке, чого б зазвичай не одягнула.
-Джереко? -Так?
-Можна відчиняти? -Так.
Просто неймовірно.
Глянь у дзеркало.
Дуже гарний колір.
А пропорції?
Так. Стало набагато краще.
На вигляд і за відчуттями.
І видно талію.
Так, це добре. Я давно її не бачила.
Є відчуття, що ти бачиш стару версію себе?
Так, трохи важчу, але це стара я.
Якісь зайві кілограми не страшні, коли вони такі чудові.
Це я вмію.
А тепер ось що.
Чи витратила ти більше часу, ніж зазвичай, щоб одягнутися?
-Ні. -Тобто можемо починати так одягатися?
-Так. -Чудово.
Я помітив, що в тебе давно не дзвонив телефон.
Можеш витягнути свій телефон?
Тепер подзвони, будь ласка, на роботу і ввімкни гучномовець.
-А я запитаю, як вони там. -Добре.
Чи справляються без тебе.
Я… Ну, слухай,
я подзвоню Сюзі, це моя асистентка.
-Чудово. -Алло?
Привіт. Це Тан Франс.
Привіт.
Як справи в клініці? Стеля не обвалилася?
Ні, наразі ні.
Обійдетеся без Джереки кілька годин?
Так, нам її бракує, але все добре.
Дуже дякую, Сюзі, я вдячний тобі за твою роботу.
-І… -Так?
якщо щось треба — не дзвони Джереці.
Гаразд, зрозуміла.
Добре, бувай.
Вона створила чудову спільноту,
але тут можна впоратися,
тільки якщо дати змогу іншим людям
підтримати нас, замінити, якщо ми не можемо прийти самі.
Подобається взуття?
Так.
Ще маємо чудовий проріз на спідниці.
У тебе прекрасні ноги.
-Так. -Можна й похизуватися.
А тепер я хочу запропонувати тобі дещо перехідне.
Не занадто нескромне для роботи,
але щоб увечері з подругами ти могла скинути жакет
і почуватися комфортніше.
Дякую.
Дуже цікаві рукави в цієї футболки.
Що скажеш?
Мені подобається. Справді.
Почуваєшся сексуальною?
-Ага. -Добре.
Дивись.
Якщо виставити одну ніжку,
інтонація в «Привіт, любий, я вдома» змінюється кардинально.
Це дуже легко, лише один маленький рух.
-Ходімо, Неон, ходімо. -І вже видно всі вигини.
Отак.
Здається, уже прийшов Антоні, але хай подивитися, яка ти гарна.
Не хочеш одягнути ще раз для нього…
-Ні, хай буде так. -Хочеш показати… Чудово.
Ну тоді йди за мною.
Привіт.
-Оце так! -Ага!
Як тобі? Такі чудові каблуки.
Докторко, я можу сказати, що ви сексуальна?
-Це нічого? -О Боже.
Це ніби зовсім інша ти.
-Так. -Я в захваті.
А тепер ще таке.
Ти зараз будеш з Антоні на кухні, підеш переодягнешся?
-Так. -І виходь до нас.
-Так. -Добре?
-Так. -Дякую.
Що готуватимеш?
Будемо готувати здорову версію того, що вона любить,
з купою спецій.
Вона заслуговує на час для себе.
Навіть дрібниці з часом можуть сильно змінити життя.
Вітаю на нашій кухні.
О, скільки тут усього смачненького.
Правда? Скажу, що знайти оце в Остіні нелегко.
Тому я пішов до тебе, це з твого дому.
-Це з мого дому? -Так.
-Тому помий руки, будь ласка. -Добре.
-І почнемо. -Гаразд.
Коли ти востаннє готувала?
Рулька з капустою, яку ти бачив у холодильнику?
-Це я готувала. -О, то ти таки готуєш.
Я ж кажу, я південка, я вмію готувати.
Я знаю, але ти ще й зайнята, як не знаю що.
Я чув, коли ти казала, скільки взагалі маєш часу
впродовж тижня, щоб щось зготувати.
Південна кухня, як і польська, вимагає багато часу.
Так, це правда.
Часто треба просто сидіти й чекати.
Так.
На це піде 15–20 хвилин, і страва готова.
Воно все таке чудове.
-Подобаються складники? -Так.
Ми приготуємо соте з твоїми улюбленими складниками,
але здоровішу версію.
-Гаразд. -Добре.
Маємо копчену ковбасу.
Поріжемо її на тонкі кружальця.
Усе готуватиметься в одній каструлі.
Це добре. Не треба буде мити багато посуду.
Я цього теж не люблю.
-Так простіше. -Та.
Додам трохи масла й оливкової олії.
Масло додаю тому…
Якщо я кажу щось, що ти вже знаєш — перепрошую.
Та нічого.
Вчителі теж навчаються.
Так!
Джерека вміє готувати.
Вона розуміється на їжі, знає, що любить.
Тому я хочу використати вже знайомі їй продукти.
Просто показати їй, як можна готувати їх інакше.
Я не дуже добре вмію різати перець
Показати, як ріжу я?
Так, будь ласка.
Я так тішуся, що ще можу тебе чогось навчити, бо ти вже про.
Я ставлю його отак,
трохи схоже, як чистити шкірку з апельсина.
І таким чином усі зернятка…
Не зачіпаєш зернятка, і вони не розлітаються.
Сподіваюся. Отож.
-Ти готувала з батьками? -З бабусею.
Яка твоя улюблена її страва?
Вона готувала тушковані яловичі хвости з зеленою квасолею.
І називала їх 'рланська картопля.
-'рланська? -Ірландська.
-А, ірландська. -Так-так.
Вона брала зелену квасолю, а ми її чистили.
Картер вже теж так міг би.
-Так. -Правда?
Так, може.
Важливо, щоб у нього теж були такі спогади.
Я б цього дуже хотіла.
Це взагалі реалістично?
Якщо я можу щось таке готувати, то цілком.
Звичайно, тут більше роботи, ніж заїхати у фаст-фуд.
Але з іншого боку можна
започаткувати традицію з Картером
і готувати разом.
Мені треба виділяти на ось це стільки ж часу,
скільки й на інші аспекти мого життя.
Так.
Складно сказати комусь, хто робить таку важливу роботу,
що їм треба виділяти час на себе,
але те, що вона хоче створити спогади про їжу з сином,
щоб він спробував щось нове, не замінить ніщо.
Креветки кімнатної температури,
тому я б приправив їх заздалегідь.
Залишаю це тобі.
Мені цікаво, скільки ти даси.
Покажи мені.
-Так, не забагато. -Так.
Тепер каєнський перець.
Чудово.
Починаємо накладати в таке собі гніздо.
Щоб можна було легко перевернути.
Краса.
Тепер беремо й додаємо ковбасу.
-Так. -І наостанок я додаю лимон.
А тепер можна трохи зішкребти всі хрусткі шматочки.
Я трохи посолю, і готово.
-Виглядає дуже апетитно. -Справді?
Скуштую трохи.
Дуже смачно.
Як на мене, це здорова їжа.
І це краще, ніж мережі фаст-фудів.
Починаю замислюватися, що для мене дійсно важливо.
І скажу, що непогано готую.
Так, ти дуже добре готуєш.
Справді.
ДЕНЬ 3
ГАРНІ ЛІДЕРИ ЗАВЖДИ НАПОГОТОВІ, АЛЕ НЕ ЗАВЖДИ НА ПЕРЕДОВІЙ - СТЕЙСІ АБРАМС
Йдемо по рослини, Картере?
Так? З таким ентузіазмом.
Так мило.
Саду Джереки не завадить догляд.
Тому сьогодні я привіз Джереку й Картера в «Ґарден Севентін»,
бо хочу показати їй, як легко доглядати за садом
й отримувати від цього задоволення.
Різні рослини приваблюють різних комах. Деякі приваблюють колібрі.
Деякі — метеликів.
Якщо посадити квіти біля овочевої грядки,
це допомагає з запиленням,
бо квіти приваблюють бджіл.
-А бджоли запилюють квіти. -Так.
-Любиш доглядати за садком з мамою? -Та.
Думаю, твоя мама теж це любить.
-Та. -Так?
Ти казала, що найбільше доглядала з бабусею за персиком.
Ти б хотіла, щоб ми посадили щось конкретне?
Щось, що було б корисним для цього юнака?
-Так. -Як… Так.
Так?
Можливо, помідори, але з ними легко.
Вони ростуть усюди, тому… Так.
Можна вирощувати і щось простеньке.
А ти одразу…
-Я люблю виклики! -Так!
-Я люблю виклики! -Не все має бути викликом.
-Помідори — це легко. -Так.
Треба часом розслаблятися.
Я ж хочу навчитися чогось нового, тому й намагаюся щось придумати.
З водою в Техасі —
тут так спекотно, що коли зрошувальна система над землею,
як-от крапельниці чи зрошувачі, вода випаровується більше.
Так.
А шланги для поливання можна прокласти під землею.
І тоді вмикати їх раз на день або встановити таймер.
-Вони поливають потроху. -Ага.
Навіть якщо забути про них на кілька днів, рослини не зів'януть.
Бо зараз твій сад нагадує операційну.
Це так.
Це досить круто для Геловіну,
але не щодня, мабуть.
Іноді ми не розуміємо,
що коли ми розслаблені, то можемо зробити більше.
-Є? Ще один і все. -Тримаєш, синку?
Сподіваюся, Джерека зрозуміє, що якщо не дбати про себе,
постійно дбати про інших не вдасться.
Готовий? Взявся на візок? Вперед.
А мама собі відпочине і нічого не робтиме.
-Вона вже вчиться. -Як тобі таке?
Ось, що я тобі скажу: ти взялася допомагати своїй громаді,
заснувала не лише школу, а й клініку.
Ти підтримала афро- й латиноамериканців, коли вони цього найбільше потребували.
Це варто відзначити, але треба вміти святкувати самій.
Ой…
Я святкую, коли нарешті лягаю спати.
Оце я розумію святкування.
Слухай, якби була якась…
-Цього замало. -Уяви вечріку.
Приходиш — а всі сплять. Якось не дуже святково.
Сьогодні я відвезу Джереку в її ж школу,
бо для того, щоб усвідомити свій вплив, треба повернутися
до самого початку.
Ти напевно думаєш, чому я тебе сюди привів.
-Ага. -У місце, яке ти заснувала.
Так я хочу показати тобі,
скільки світла ти приносиш у світ.
Тому запрошую тебе у свою школу.
-Урок від Карама. -Так, урок від Карамо.
-І дечого тебе навчити. -Добре.
Дивись.
Привіт, докторко Джей, дякуємо вам за можливість навчатися далі
й працювати в медицині.
Працювати з вами — неоціненний досвід.
Вітаю, Джереко, я Енді Браун, суддя округу Тревіс.
Ви — та героїня, якої бракувало нашій громаді.
Вона співчутлива, має величезне серце і чудова наставниця.
Просто мати боса — це одне,
але зовсім інше —
щиро радіти, що бос — частина твого життя.
Дякую.
Твій племінник сказав мені: «Мамо, я хочу бути як тітонька».
«Хочу змінювати життя людей, як тітонька».
Для мене наша дружба — це я ніби мене збив п'яний водій,
я сиджу на узбіччі
і дзвоню тобі,
а потім дивлюся — а ти вже поруч.
Щоб я не була сама. У цьому вся ти.
Зупинись і подивися на все, чого ти досягла,
бо це щось неймовірне.
-Я одна з перших ваших студенток. -О, Марселла!
Ми не бачилися вже дев'ять років.
Ви були суворою.
Я хотіла кинути все, але ви не дозволили.
Ви вірили в мене, коли я вже сама майже не вірила в себе.
-Ох, Марселло. -Ви дали мені ту необхідну впевненість.
О, і ще одне.
Дон, моя найстарша донька, цього року закінчує старшу школу.
І піде в університет на медсестру,
бо я теж працюю в медицині.
Це прекрасно.
Що ти відчувала, коли чула ці слова?
Ну, по-перше, я не знаю, як ви знайшли Марселлу.
Це моя перша студентка.
Так, я бачив.
Це не описати словами.
Вона не розуміє, як вплинула на мене.
Це через неї я не здалася.
Так.
А вона робить це через мене.
І що ти з цього зрозуміла?
Те, чим я почала займатися,
вплинуло на людей більше, ніж я думала.
Тепер я розумію.
Я приголомшена, який шлях я вже здолала.
Ти казала, що святкуєш, коли йдеш спати.
Ти заслуговуєш на справжнє святкування.
Скажи собі: «Я святкуватиму».
Глянь на всіх, на кого ти вплинула, й усвідом:
«Я — крута шишка».
Дуже тобі дякую.
Я дуже тобі вдячна.
Дякую.
Привіт.
Джареде, непогано.
Дякую.
Джерека стільки часу віддає іншим,
тому я дуже хочу причепурити цей садок,
а ще кімнату для відпочинку
і подвір'я для її колег і студентів.
Зробити з них місця, де вони зможуть відпочити й допомогти іншим.
ЧОРНІ МИТЦІ МАЮТЬ ЗНАЧЕННЯ
Хочу показати тобі цей чудовий салон.
Вітаємо в «Дем, Ґлем!». Це буде… Привіт, Тіффані.
-Приємно познайомитися. -Ми такі раді бути тут.
Джерека готова взятися за своє природне волосся.
-Так, ходи сюди. -Добре.
Ми в розкішному салоні з назвою «Дем, Ґлем!»
Це афроамериканський салон в Остіні.
Хочу показати Джереці, що є й інші люди з її громади,
які хочуть їй допомогти.
-Можна зняти твою перуку? -Так.
Я можу просто її зняти?
-Так. -Чудово.
-Дивіться. Вона прекрасна. -Ми вже знімали перуку.
-Уже не страшно. -Так, але я дещо спитаю.
Я так усе розумію.
Коли тобі було 24, ти почала щодня носити перуки,
бо волосся почало сивіти, і ти вирішила вдягнути перуку.
А ще воно почало випадати.
З віком у всіх рідшає волосся,
але це не означає, що твоє волосся не розкішне.
І, думаю, твоїй шкірі буде легше, якщо не носити перуки щодня.
Бо де-не-де здається, що волосся вже стирається.
Звісно, воно зараз дуже коротке.
Але це не означає, що воно не відросте.
У цій країні є довга історія дискримінації проти людей
з волоссям точно таким, як у Джереки.
І саме це змусило її носити перуку.
У нас насправді є різні варіанти.
Хтось має показати Джереці, як використати власне волосся на повну.
Вау.
Яке волосся.
Я так тішуся, що не витримую.
Те, що ти робиш для Остіна — прекрасно
і так сміливо, і я такий радий, що в Остіна є ти.
Але це не має бути винятоком, це має бути нормою.
Я ставлюся до людей як до людей, так і повинно бути.
Так.
Я б зараз поплескала, якби могла.
Знаєш, про що я подумав?
Що, якби ти стала сенаторкою і буквально зробила це нормою?
Я так не можу. Якщо я в офісі, я не можу нічого робити.
Я так не…
Гаслом для кампанії може бути: «Чорна досконалість для Техасу, 2024».
«2024», а тоді Джонатан вистрибує з торта.
«Джереку в сенат». Хіба ні?
Так. Сексуальна сенаторка.
Так гарно пофарбую волосся.
Доглядати за собою — приємно.
Я вже не можу, я такий схвильований.
Сенаторка Джерека не має аж так багато часу,
але часу заскочити в салон, помити волосся,
посушитися, якихось 20 хвилин на себе в неї вистачить.
О Боже, я не можу. Це занадто гарно.
Леді, я вас люблю. Без тебе в мене нічого б не вийшло.
-Ну що, готова? -Так.
Добре. Три, два, один…
Ого.
Яке волосся, воно таке гарне.
Я навіть не перебільшував.
-Знаю. -Дивись, яка ти гарна.
Я не мала такого вигляду вже давненько.
Нічого собі. А може й узагалі ніколи.
Не можу надивитися на волосся. Вибач.
-Ніколи за це не вибачайся. -О Боже.
Мене трохи переповнюють емоції.
-У доброму сенсі? -Так!
Я й не знала, що в мене було ще стільки волосся. Я досі шокована.
І воно таке гарне.
Я просто так багато працювала і зовсім не дбала про себе.
І знала про це.
Але коли я вже себе такою побачила,
тепер я знаю, що мушу це робити.
Бо в мене зовсім інший вигляд.
І почуваюся інакше.
-Дуже тобі дякую. -Я так тебе люблю.
Дякую.
ДЕНЬ 4
ТИ В СЕБЕ НАЙКРАЩИЙ (-А) - ТОНІ МОРРІСОН
ГЕЛЛОФРЕШ
-Важкеньке. -Поставимо його.
-О, вони тут. -Ура!
Готова? Ми на твоїй вулиці.
Ми могли перенести цілий будинок. Боббі такий.
-Так, у якесь гарне місце. -Добре.
-Готова? -Три, два, один.
О Боже!
-О Боже! -Ура.
ДЯКУЮ ЧОРНИМ ЖІНКАМ
Гарно, правда?
-Подобається? -Так!
Глянь на грядки.
Бачу!
Зрошування, трохи води.
І дивись — персик!
Все, я сюди переїжджаю.
Тут чудово.
-Сад дзен для дзену. -Так.
А тепер дивися сюди
Жартуєте?!
ДЯКУЄМО
Я собі навіть уявити такого не могла.
О Боже.
Це фото…
Це все, що я маю з ним.
Він усе бачить.
Я просто…
Я навіть не могла собі такого уявити.
Фотографії.
Хай ця стіна постійно нагадує тобі,
що ти досягла успіху
і що люди тебе поважають.
Ласкаво просимо.
-Ти просто красуня. -Волосся неймовірне.
Так, його можна взагалі не чіпати,
але я хочу показати тобі один швидкий прийом.
Це моя улюблена сироватка.
Вона нічна, але яка різниця?
Двох натисків достатньо.
Починай ззаду й рухайся вперед.
Так. До переду.
Дуже добре, королево.
Якщо вже рухаєшся в один бік, то треба так і продовжувати.
Бачиш, як воно все виходить?
Ще трохи по краях.
Природні зачіски тобі дуже личать.
-Так. Я бачу. -Круто, ні?
-Почуваєшся прекрасною? -Так.
Замовив коробку «Слеп-Йо-Мама» і почну ними користуватися.
-Буду щоразу згадувати про тебе. -Ура!
Ти казала, що не любиш їжу без смаку.
-Так. -А це проблема зі здоровою їжею.
«ГеллоФреш» доставлятиме тобі їжу.
-Боже. -Цілий рік.
У них доставка до самого порогу.
А тому ходити по продукти…
На що такі люди, як ти, не завжди мають час.
Терпіти цього не можу.
Вони щотижня змінюють рецепти,
найдовші готувати 40 хвилин, деякі пів години й менше,
і, думаю, можна залучати до цього Картера.
Буде собі дивитися, як мама готує.
-Це одні з найкращих моїх спогадів. -Так.
-Я дуже за тебе радий. Так. -Дякую. Дуже дякую.
-Привіт. -Привіт.
Я хотів створити для тебе гардероб,
з яким ти б щоранку одягалася із задоволенням.
Достатньо солідний,
щоб ти почувалася босом.
Тепер, коли в тебе таке волосся,
можна випробовувати прикраси.
-Пограємося знову в подіум? -Гаразд.
-Ого. -Підходь.
-Нічого собі. -Хіба не чудово?
Я такого не очікував.
-Який сад! -Привіт.
-Ого. -Так.
-Круто! -Гарно?
-Та. -Так?
-Готові? -Так.
Супер. Джереко, сонце, виходь.
Я як королева Західної Африки чи що?
Так, я так і думав!
Ну типу…
Так!
Хіба матуся не гарненька?
-Як тобі? -Матуся прекрасна.
Так, мене підстригли.
Мені подобається.
-Ого. -Вона дивовижна, правда?
Мені дуже подобається. І волосся теж. Дуже гарне.
Картере, подивимося на мамину роботу?
-Ага. -Так? Ну то вперед.
Добре.
Ходімо.
ЧОРНИЙ ОСТІН МАЄ ЗНАЧЕННЯ
ФЕЄРИЧНА 5
Ми на місці.
Готові до нової кімнати для відпочинку?
-Заходь, Картере. -Заходь.
-Ви тільки подивіться. -Нічого собі.
Це вже якийсь лаунж.
Це прекрасно.
-Ого. -О Боже!
Повірити не можу!
Боже, Боббі!
Оце я розумію.
Джерека схвалює.
-Ого. -Боже.
Вау.
Ви зробили майже 13 000 тестів на ковід.
Вакцинували 3000 людей.
Взяли на навчання 125 студентів.
Це неймовірно!
Так!
А тепер на подвір'я?
-Та. -Гаразд.
Зона для відпочинку надворі.
-Проходьте. -Ого, тут так гарно.
Вау.
Дякую!
Тепер усі можуть вийти подихати.
Це чудово.
І вони на це заслуговують.
Бо тих чисел без них не було б.
-Звісно. -Так.
От би зараз посвяткувати з друзями.
-Правда? -Правда?
Дивіться на мою партнерку!
Тепер Джерека може озирнутися на місце, яке створила,
на тих, хто її любить і підтримує, і згадати, що вона не сама.
Я б не змогла працювати без вас.
Ви перевершили очікування мої
і тих людей, які казали, що нічого не вийде.
А вам не тільки вийшло, ви всіх просто розірвали.
Я так вами пишаюся, і цей простір — для вас.
Так!
-Моя героїня! -Королева!
Я захоплююся Джерекою, поважаю її.
Вона вже виняткова жінка.
Опора для своєї громади.
Хтось просто мав нагадати їй, що вона
така ж важлива, як і її робота.
Вони нові?
-Так. -Справді?
Так.
Тут кожен знає, наскільки вона на це заслуговує.
Завжди приємно бачити перемогу добра.
Піднімемо келихи.
Бо ми зустріли феноменальну, виняткову чорну жінку,
феноменальну, виняткову людину.
І ми не просто тебе побалували,
а відзначили те, ким ти є.
І, як бачиш, з усіма цими людьми навколо,
ти несеш світло у свою сім'ю й громаду,
але ми мусимо тобі нагадувати, що треба завжди виділяти час на себе.
Амінь?
Амінь!
За сенаторку Джереку!
За Джереку!
ДЯКУКЄМО ДЖЕРЕЦІ І ВСІМ, ХТО ПРАЦЮВАВ
І ЙШОВ НА ЖЕРТВИ ЗАРАДИ ІНШИХ ПІД ЧАС ПАНДЕМІЇ.
ПОРАДИ ВІД П'ЯТІРКИ
СОЛОНИЙ ТРЮК
Якщо хочете швидко й дешево удобрити свої рослини,
то непевно здивуєтеся, що таке добриво вже є у вас вдома.
Сіль Епсома, або сульфат магнію.
З нею рослини краще живляться.
Просто візьміть чайну ложку солі й посипте нею ґрунт.
Можна також розмішати чайну ложку солі у воді
і покропити нею листки.
Легко й просто.
Переклад субтитрів: Юрій Бик