EN NETFLIX-SERIE
Vil dere vite hvem vi hjelper denne uka?
-Ja. -Hun heter dr. Jereka Thomas.
-En doktor? -En doktor!
Kom inn, her er alt fint.
Hun er medgrunnlegger av utdanningen Central Texas Allied Health Institute.
De driver en covid-teststasjon og vaksineklinikk øst i Austin.
-En frontlinjearbeider, ja. -Ikke sant?
-Avansert tittel. -Ikke sant?
-Hun beskytter barna. -Vi elsker henne.
Når noen vaksineres, sier han: "Å, herlighet!"
Dette året har vært heftig. Vi åpna klinikken og skolen.
Vi begynte å jobbe, og så har det bare ballet på seg.
Ved vår skole fokuserer vi særlig på fargede elever
og dem som er under den nasjonale fattigdomsgrensa.
Man skal ha råd til dette, ikke gå ut med
like mye i gjeld som de tjener det første året i jobb.
Da kommer de seg aldri ut av fattigdom.
Det beste jeg vet med det jeg gjør, er at jeg uteksaminerer folk
som lever under samme forhold som jeg gjorde da jeg vokste opp.
Da hun så effekten covid-19 hadde på svarte og latinamerikanske miljø,
jobba hun hardt for å åpne en testklinikk, og hun fikk nok støtte
til å åpne klinikken midt under pandemien.
Jeg har alltid prestert på høyeste nivå. Jeg står virkelig på. Du må jo stå på.
Dr. Jereka har ikke bare en flott skole og klinikk.
-Hun har vært gift i ti år. -Søtt.
Hun ble nominert av Ben og forretningspartneren, Todd Hamilton.
Jereka er svært lidenskapelig.
Hun har virkelig påvirka meg, inspirert meg til å gjøre mer ut av livet.
Hun er fast bestemt. Det er noe av det jeg beundrer mest.
Når hun vil ha noe, så får hun det.
Jeg fant mer statlig støtte, og det i tide.
Bra.
Pokker.
Telefonen hennes ringer ustanselig hele dagen.
OK.
Jeg prøver å klemme inn litt tid bare for oss…
Høres bra ut. OK.
Det er vanskelig.
-Hei, vennen. -Hei.
Hun har en hektisk jobb. Derfor har hun sjelden tid til å lage mat til familien.
Hun handler ofte hurtigmat.
Jeg jobber som helsepersonell. Jeg spiser sunt, men det må smake godt.
Jeg er fra Sørstatene. Jeg kan lage mat, briljere på kjøkkenet.
Jeg har bare ofra tiden det tar å lage mat for å få kvalitetstid med sønnen min.
Hvordan var dagen? Var det fint med Miss Vaughn?
Bra.
Carter er en blanding av orkan, elskelig,
stressende og alt annet i én og samme person.
Han er tidenes beste orkan.
Hallo? Ja, det får jeg til.
Hun bryr seg veldig om alle andre,
men problemet er at hun legger ned 110 % innsats.
Hun tar egentlig ikke vare på seg selv.
Jereka må innse at alt ikke avhenger av henne.
Hun må stole på at noen av dem som hun har lært opp kan ordne opp.
Det føles skjebnebestemt, men presser jeg familien for langt? Drømmer jeg for stort?
På tross av framgangen føler Jereka at hun må gjøre mer, på bekostning av henne selv,
og hun lever i konstant frykt for å svikte og skuffe trengende.
Nå lar vi Jereka få smake en dose av hennes egen medisin.
Ja!
DAG 1
VI MÅ BLI FLINKERE TIL Å SETTE OSS SELV ØVERST PÅ GJØREMÅLSLISTA VÅR.
-Hei! -Nå er vi framme.
Ja, gratis covid-testing, du må funke. Kom igjen, nå!
Klar?
-Kom igjen. -Etter deg.
-Herregud. Jøss! -Hva er det som skjer, folkens?
Jeg sa jo at de kom til å komme.
Kan dere introdusere oss for dr. Jereka?
Helt klart. Følg etter meg, folkens.
-Arterien går nedover der… -Se her, da!
-Å, herregud! -Jeg sa jo at de kom til å komme!
Hvordan går det, dr. Jereka?
-Hyggelig. -Så godt å se deg!
Herregud!
-Du er vakker. -Du er nydelig!
-Vi er fullvaksinert. -En klem, ja.
-Hyggelig. -Hyggelig.
-Har du alltid jobbet med å hjelpe andre? -Da jeg var 16, fikk pappa lungekreft.
Jeg så mye urettferdighet.
Jeg kunne telle på én hånd hvor mange som så ut som meg som jobba på sykehus.
Derfor har jeg hatt lyst til å gjøre denne jobben hele livet.
Det er veldig viktig for meg
at fargede får se at det er andre fargede som tar seg av dem.
-Ja. -Amen.
-Hva slags rom er dette? -Pauserommet.
-Vi trodde at det var et kontor. -Her føler jeg meg avslappa.
-Jeg føler meg veldig… -Å?
-Ja. -Pauserommet er ganske stusselig.
Ingenting som gjør livet behagelig. Ingenting her gir folk en pause, liksom.
-Er dette bakhagen? -Ja. Vi bruker den bare ikke.
Vi satte opp stedet på to uker.
-Godt jobba. -Derfor ser rommet sånn ut.
Det er fortsatt flott.
Vi brukte mye penger på pasientene og på testinga.
De ansatte måtte være trygge.
Du skal jo hjelpe nabolaget. Det gir jo mening.
Ja. Greit, nå går vi inn.
Ja!
-Ha det, folkens! -Takk.
-Denne? -Ja. Sett deg foran, du.
-Kom igjen. -Hopp inn!
-Huset mitt. -Vinterstormen har rufsa til kaktusen din.
-Men den er tilbake, mot alle odds. -Den prøver.
Hun er en overlever, vennen. Det er Destiny's Child-albumet hennes.
-Hei, vennen. -Hallo.
Hei.
Hei, Ben. Hyggelig å treffe deg.
-Hei, vennen. -Hei, skatt.
-Hyggelig å møte deg. -Så fint du har det.
Du har nydelig hår, Carter.
Jeg vil imponere Carter. Carter!
-Ja? -Nei!
-Bra jobba, Johnny. -Var det bra?
Prøv igjen, Carter.
Ja!
Jeg skjønner! Hu er ikke toppidrettsutøver, hu der.
Vi får gå og finne ting, da.
Oi.
-Dette var ryddig og pent. -Dette er bekymringsfullt.
Harde gulv for knærne, altså. Jeg er så gammel, jeg.
-Hvordan bruker man en sånn hatt? -Helt nydelig. Se på deg, da.
-Du ser ikke hva… -Tre søstre.
Å ja!
Hva…
-Kjøtt i en pose, jenta mi. -Ei pølse, ja.
Jerekas vibb er at hun liker å være dristig, hun liker å markere seg.
Noter dere dette bak øret, dere.
Ser dere strass på en topp,
legger dere den fra dere og går.
Men klærne i skapet hennes er litt…
Nå vel…
Ikke vær redd, du. Det er ditt rom, ikke mitt.
Jeg bør være redd. Hva er det som foregår her?
Dette på gulvet var et prosjekt.
Jeg prøver å kvitte meg med klær som ikke passer lenger. Ble ikke ferdig.
Jeg ser kanskje for meg at mora di bruker noe sånt, men ikke du.
-Mamma ga meg toppen. -Det gir mening.
OK, bra. Det er jo ting her som gir meg håp.
Det er ting her som sier meg: "Dette er et skritt i riktig retning."
Men uansett, hva tenker du selv om klesstilen din?
Jeg kjøper det meste på nettet. Jeg handler ikke i butikker.
-Hvorfor det? -Fordi jeg er litt… her oppe.
Du har jo kjempesmå pupper. Jeg så dem knapt.
Det var fantastisk, da.
-Du må være den eneste på kloden. -Hvilken størrelse er de?
Store. Størrelse: stor. Hva sier du til det?
Det er vanskelig for meg å finne klær som jeg liker.
De fleste klærne jeg ser i butikker for kvinner med stor byste,
de ser ut som gammeldagse kjerringklær.
Det vet jeg. Hva slags klær føler du deg mest sexy i?
Jeg vet ikke om jeg har den ennå, for den er fra da vi fortsatt datet.
Har ikke dere vært sammen i sånn 15-20 år?
-Jeg har beholdt den siden vi ble sammen. -Jøss.
Hvorfor nominerte du kona di?
Hun står sånn på at jeg ikke tror at hun forstår hvor mye hun har oppnådd.
Det er trist at hun ikke ser det selv.
Hva ønsker du at hun skal ha oppnådd når denne uka er omme?
At hun skal ha fått bedre verktøy for å håndtere stresset,
at hun er snillere mot seg selv. Det er det jeg håper at hun får ut av dette.
Jeg tror at vi kan få til alt det som du ba om nå.
-Bra. Det er jeg glad for. -Det tror jeg at vi klarer.
T-Rex.
-T-Rex. -Ja!
Tar du henne med deg mens jeg ordner dette?
-Vi skal faktisk… -Langt unna.
-Drikke eller snacks til turen? -Har du litt vann?
Jeg ordner snacks til turen, her borte.
Så skal vi to reise inn hit.
-Helt over dørstokken. -Over den, ja.
Her skjer all magien. Hva liker du? Hva gjør du om morgenen?
Jeg er ingen sminkejente. Men jeg har brukt mye tid på å dekke til håret mitt.
Da jeg var 24, begynte jeg å miste håret.
-OK. -Derfor går jeg med slike hele tida.
-Men det er pokker så varmt i Texas. -Her leker man ikke sommer, nei.
-Jeg begynner å bli lei. -Jepp.
Kan jeg få se ditt naturlige hår?
Det føles bra, jenta mi.
-Hør her… -Kan jeg få ta på det?
-Ja. -OK.
Det er slettes ikke verst. Du har lengde på det, jenta mi.
Det er veldig tynt foran.
Men ikke så mye, du! Du har jo nydelig hår på hele hodet.
Jeg har ikke fått det fiksa siden før jeg fikk Carter.
Hårtap kan være så mangt. Noen ganger er det genetisk.
Noen ganger kan det å bruke parykk daglig føre til strekking, at håret blir gnidd.
I min jobb føler jeg meg ikke komfortabel med å vise mitt naturlige hår. Det…
-Kan jeg ta på deg? -Ja, vær så snill.
-Samfunnet liker dette, ikke dette. -Nei.
Det er en greie innen svart kultur, hos svarte kvinner. Da jeg vokste opp,
brukte alle kvinner i familien enten parykk eller løshår for å dekke det.
Jeg har virkelig prøvd å bli kvitt noe av den…
-Eurosentrismen? Ja. -…usikkerheten.
Svarte kvinner står overfor mange ting jeg aldri kommer til å forstå.
Men jeg vil hjelpe henne, slik at hun føler seg vakker.
Jereka stiller opp for nabolaget sitt hver eneste dag.
Hun fortjener å være selvsikker.
-Nå kan du klemme meg. Glad i deg. -Takk.
-Vil du… -Ja, jeg vil ta den på igjen.
Skygge.
Hva gjør du med de nusselige, små blodappelsinene?
-Skjærer dem opp og har dem oppi øl. -Hva med en vinaigrette, tenkte nå jeg.
-Du har dem i ølet. -I ølet, ja.
-Du jobber ræva av deg… -Fredagskveldene, ja.
Da får du øl med fersk blodappelsin, altså.
-Jeg dømmer ingen, altså. -Takk.
Hvordan ser en typisk midtukemiddag ut for deg?
-På ukedagene spiser vi ute. -Spiser ute, ja.
-Hurtigmat? -Alt mulig.
Jeg vil gjerne spise sunnere, men jeg har ikke tid til å lage mat.
Det må også smake godt.
Gjennom hele oppveksten har jeg vært sterkt påvirka av Louisiana.
Uten krydder er det sludder. Hvor er den? Slap Ya Mama-krydderet.
-Jepp. -Det er fra Ville Platte i Louisiana.
-En klassiker. Vet om den. -Mr. Creole-krydder.
-Maten må smake. -Vi lager ingen mat uten smak.
Overhodet ikke. Da spiser jeg den ikke.
Det tviler jeg ikke på.
-Jeg ser urter. Er dette urter? -Ja.
-Det er grønnsakene? -Ja. Squash og agurk.
-Squash, agurk. Holdes de kunstig i live? -Ja, for å være ærlig.
-Jeg klarer ikke å holde liv i dem. -OK.
Det har vært så frustrerende for meg at jeg må vanne dem hele tida,
for jeg har jo ikke tid til det.
-Hvorfor begynte du med hagearbeid? -Bestemora mi bodde på en gård.
Det fikk jeg nok fra henne, forn hun lærte meg mye om det.
-Vi hadde ferskentre i bakhagen. -OK.
Om sommeren fikk bestemor meg og min bror til å plukke alle.
Så gikk vi rundt i nabolaget og delte ut fersken.
Frøken Fersken.
Vi sutra og lurte på hvorfor vi skulle gi bort alt.
Hun sa: "Du må gi bort mer enn du får."
-Denne toppen er svart. -Ja, men vet du hvorfor den har hull?
Sånn at bare litt og ikke alt krydderet skal falle ut når du heller den.
Karamo.
-Hei! -Ha det gøy.
-Jeg skal danne meg et begrep om alt. -OK.
-Disse liker jeg veldig godt. -Jeg også.
Det er våre folk.
-Det må jeg bare si. -Greit.
Hør her. Dette paret…
-Det er fantastisk tæl i dem? -Ja.
Selv da de bodde i Det hvite hus tok de seg tid til familien.
-Jeg er som den tidligere førstedama… -Jeg sier det bare.
Elsker at du har dette. Det gjør at jeg lettere forstår
hvem du er og hva det er som er viktig for deg.
Du hjelper verden, og det er jeg takknemlig for, som svart mann.
Men hva har skapt mennesket som alltid bare må fortsette og fortsette?
Den innstillingen arva jeg nok fra pappa.
Mamma var den som holdt hjulene i gang hjemme,
men pappa var full av tæl, han hjalp til å nabolaget. Hjalp andre.
-Er dette faren din? -Ja.
Det er det eneste bildet jeg har igjen av pappa.
Jeg har tviholdt på det, for det er alt jeg har igjen etter ham.
Jeg har alle disse påminnelsene rundt meg.
Da vet jeg fullt og helt hvem jeg er som utdannet svart kvinne i vår verden,
hva jeg har lyst til å utrette med de gavene som jeg har fått.
-Ja. Det er gaver, ja. -Helt klart.
Færre enn 1 % av svarte kvinner i USA har en doktorgrad.
Jeg føler meg privilegert, som har tittelen. Derfor vil jeg ikke mislykkes.
Du er bekymra for å mislykkes. Det vil du ikke.
Men jeg vet ikke om du klarer å måle suksess.
Du kjenner de store målene, men hva med alle små mål for suksess?
Her tror jeg at du trenger litt hjelp. Stol på meg, så ordner jeg det.
-Greit. -Du kan stole på meg.
Og på Barack Obama.
-Hei! -Hei, dere.
-Se på denne skjønnheten. -Denne uka handler om deg.
Du skal lære ting som hjelper deg med å lette byrden på skuldrene dine.
Det trenger hun, tror jeg.
Greit, doktor. Vi må få deg til å slappe av nå.
Ja!
FAB 5-HOVEDKVARTERET
Dr. Jereka er åpen bart ikke typen som toer sine hender.
Skal hun få til å gjøre noe hjemme, må omgivelsene være fredelige.
Hun hadde ikke likt at jeg bare gjorde noe for henne og familien,
hun vil også at jeg gjør noe for klinikken og de ansatte.
Elevene og dem hun er så glad i.
Jereka er opplært til at hun må se ut på en bestemt måte for å bli tatt seriøst.
Hun må ikke legge seg etter de eurosentriske skjønnhetsidealene.
Hun vil hylle sitt naturlige hår. Det elsker jeg.
Målet mitt er at hun forstår at kroppen hennes er vakker.
At hun finner alternativer til garderoben som gjør livet lettere for henne.
Noe hun føler seg fantastisk i.
Jeg vil vise Jereka at hun kan lage noe som gjør ære på sørstatsbakgrunnen
uten å stå hele dagen på kjøkkenet.
Hun forstår nok ikke hvor høyt hun er skattet, all fremgangen hun har hatt.
Hei, Todd. Det er Karamo.
Hjelp meg med å gjøre noe helt spesielt for Jereka.
Selv når du har mye arbeid å gjøre,
så må du kunne stoppe opp og se på hva du har oppnådd.
DAG 2
EGENOMSORG ER IKKE NYTELSESSYKE, DET ER SELVOPPHOLDELSE...
Velkommen til vår ringe bolig.
Grunnen til at jeg ville ta med Jereka hit er
at det ikke fins mange butikker for kvinner med medium og store størrelser.
Jeg ville ikke gå på akkord med noe bare fordi hun ikke bruker XS.
Du sier at det er noen ting som setter begrensninger for hvordan du kler deg.
-Disse her. -De to der, ja.
Disse to veldig store tingene.
Derfor har vi produkter fra ELOQUII. De spesialiserer seg i større størrelser.
Men det jeg elsker med merket, er at det er like stilig som alle andre merker.
-Prøv denne først. -Ja.
Jereka har en nydelig fasong,
men hun har ikke følt seg sexy eller attråverdig.
Jeg vil gi henne den sexy følelsen igjen.
-Jeg vil gi deg gullsko med høye hæler. -Det var dem jeg så på da jeg kom inn.
Jeg vil at hun skal prøve ting hun vanligvis ikke går med.
-Jereka? -Ja?
-Nå åpner jeg døra. OK? -Ja.
Den er helt nydelig.
-Se deg selv i speilet. -Jeg liker helt klart fargen.
-Proporsjonene, da? -Ja. De ser mye bedre ut.
-Alt ser og føles mye bedre ut. -Nå ser du midja også.
Ja. Det er fint å se den. Jeg har ikke sett den på lenge.
Er det som å se den gamle utgaven av deg selv?
Ja. Litt tyngre, men det er den gamle utgaven.
Noen kilo for mye gjør ingenting om det ser så bra ut.
Jeg får det til å se bra ut.
Her er greia.
Tok det deg lenger tid å ta på dette enn noe annet?
-Nei. -Da kan vi vel begynne med det?
-Ja. -Flott.
Nå har jeg ikke hørt telefonen din ringe.
Kan du hente telefonen din for meg?
Ring jobben din. Sett dem på høyttaler, er du snill.
-Jeg vil spørre hvordan det går. -OK.
-Om de klarer seg uten deg. -Jeg… Hør her…
Jeg ringer Susie, assistenten min.
-Flott -Hallo?
-Hei. Dette er Tan France. -Hei.
Hvordan går det på klinikken? Har den rast sammen?
Ikke ennå, nei.
-Klarer dere dere uten Jereka? -Ja. Vi savner henne, men det går bra.
Tusen takk, Susie. Takk for at du står på.
-Og… -Ja?
Trenger du noe, så ikke ring Jereka.
-Det er forstått. -Greit. Ha det.
Hun har bygget opp et flott sted, men det kan bare leve videre
om hun klarer å løfte opp og fram andre
som støtter henne og tar over for henne når hun ikke kan være der.
-Elsker du skoene? -Det gjør jeg.
Vi liker splitten i skjørtet. Du har litt av noen bein.
-Ja. -Da kan du jo vise dem fram.
Jeg ville gi deg en overgang.
Noe som ikke er for frekt for jobb,
men der du når du er på jentekveld kan ta av deg jakka
og ha noe litt mer behagelig. Takk.
Det er festlige ermer på T-skjorta. Hva syns du?
-Jeg liker looken. Veldig. -Føler du deg sexy?
-Ja. -Bra. Jeg skal vise deg noe.
Skyt ut hofta, og gå fra: "Kjære, jeg er hjemme", til "Kjære, jeg er hjemme."
Det er så enkelt. Bare en liten bevegelse.
-Kom igjen. -Så viser du frem kurvene.
Sånn, ja.
Jeg tror at jeg hører Antoni der ute, men han må få se hvor bra du ser ut.
Vil du ta denne på deg for ham…
-Nei. Jeg liker denne. -Du vil vise… Flott.
Bli med meg, da.
Hallo.
-Elsker det! -Ja!
Hvordan føler du deg? Jeg elsker skoene.
Doktor, kan jeg få si at du er sexy?
-Er det ok? -Herlighet.
Det er som en annen side av deg.
-Ja. -Jeg elsker det.
OK. Dette er greia. Nå skal du være på kjøkkenet. Vil du skifte nå?
-Kom når du er klar. -Helt klart.
-OK. -Takk!
Hva lager du?
Vi skal lage en sunnere versjon av noe som hun liker,
med masse krydder.
Hun fortjener å ta vare på seg selv.
Små justeringer over tid kan utgjøre stor forskjell i noens liv.
-Velkommen til kjøkkenet vårt. -Herlighet, se på alle godsakene.
Ikke sant? Det er vanskelig å finne slikt i Austin.
Jeg måtte hjem til deg. Den er faktisk din.
-Fra huset mitt? -Den er din, ja.
-Du må vaske hendene. -OK.
-Så setter vi i gang. -Greit.
Når lagde du mat sist?
Bladkålene og griseknokene i kjøleskapet?
-De lagde jeg. -Du har gjort det, altså.
Jeg er fra Sørstatene, sier jeg. Jeg kan å lage mat.
Ja, men så er du også helt sjukt travelt opptatt.
Jeg forsto det da du fortalte meg hvor lite tid du faktisk har
til å lage mat i løpet av ei uke.
-Sørstatsmat og polsk mat er tidkrevende. -Det er det.
-Du må vente på oppkok og reduksjon. -Nettopp.
Dette tar 15 til 20 minutter. Da har du et måltid til familien.
Det ser så godt ut.
-Gjør dette deg lykkelig? -Ja.
Vi skal lage en enkel sauté med favorittingrediensene dine,
men i en litt sunnere utgave.
-OK. Bra. -OK.
Her har vi røkt kjøttpølse. Skjær den i fine, tynne skiver.
Her lager vi alt i én gryte.
-Så bra. Da blir det ikke mye oppvask. -Det liker ikke jeg heller.
-Da er alt enkelt. -Jepp.
Jeg bruker litt smør og olivenolje. Jeg bruker smør fordi…
Sier jeg ting du alt vet, så må jeg bare beklage.
Det går fint.
Første regel for å bli lærer er at du kan lære.
Ja!
Jereka kan jo lage mat.
Hun vet hva god mat er, vet hva hun liker.
Jeg vil bruke ingredienser hun alt kjenner godt.
Jeg viser henne hvordan de brukes på en annen måte.
Jeg er ikke så god til å hakke paprika.
-Kan jeg vise deg min metode? -Ja.
Så gøy å få lære deg noe, du er jo alt en proff.
Jeg liker å legge den flatt, slik. Litt som å fjerne skallet fra en appelsin.
På den måten blir frøene…
-De holder seg der, fyker ikke overalt. -Forhåpentligvis.
-Lagde du mat med foreldrene dine? -Med bestemor.
Hva var det beste hun lagde til deg?
Hun lagde breserte oksehaler med brekkbønner
og… Hun kalte det I'ske poteter.
Irske poteter. Hun kalte dem "i'ske poteter".
Hun kjøpte ferske brekkbønner. Vi skrelte dem sammen.
-Det er Carter gammel nok til. -Han kan det. Ja.
-Han må få de samme minnene som deg. -Det hadde jeg likt.
-Er det realistisk? -Med slike retter er det det.
Det er litt mer jobb enn å hente mat i en bilutleveringsluke.
Men så kan du også komme hjem og skape en kul tradisjon med Carter
der du bare kaster ting i steikepanna.
Jeg må ta meg tid til å jobbe like mye med dette
som jeg gjør ellers i livet mitt.
Ja.
Det er utfordrende å prøve å fortelle noen som gjør en så viktig jobb
at de må ta seg tid til seg selv,
men når jeg vet at hun vil skape matminner med sønnen
og at han prøver nye ting, så er det helt uerstattelig.
Rekene er fine og romtempererte. Jeg liker å krydre dem på forhånd.
Det blir din jobb. Jeg vil se hvor mye du bruker.
Vis meg det, du.
-OK. Ikke for mye. -OK.
Så har vi kajennepepper. Perfekt.
Vi legger dem i en fin, liten haug.
Da kan du bare snu dem. Nydelig.
Nå legger du oppi pølsebitene igjen. Og til slutt tilsetter jeg sitron.
Nå må du skrape, for å få med alle sprø biter inn i sausen.
Jeg salter lett. Og så er den klar.
-Det ser veldig godt ut. -Ikke sant?
Jeg må smake.
Kjempegodt.
Dette anser jeg som sunt. Men det er mye bedre kjedenes mat.
Jeg begynner å reflektere over hva det er som er viktig for meg.
-Jeg er en ganske god kokk. -Ja, du er en kjempedyktig kokk.
Det er du.
DAG 3
GODE LEDERE STÅR ALLTID PARAT, MEN IKKE ALLTID I FØRSTE REKKE.
-Skal vi kjøpe planter? -Ja!
Ja? Jeg liker at du er entusiastisk.
Så søtt.
Jerekas hage trenger litt kjærlighet.
Derfor tar jeg med Jereka og Carter til Garden Seventeen.
Jeg vil lære henne noen ting som kan gjøre hagearbeidet lettere.
At hagen blir mer "zen" enn arbeid for henne.
Ulike planter tiltrekker ulike ting. Noen tiltrekker kolibrier.
Noen tiltrekker sommerfugler.
Har du blomster i grønnsakshagen bidrar det til bestøving,
for blomstene tiltrekker bier. De bestøver blomstene ytterligere.
-Liker du å jobbe i hagen med mamma? -Ja.
-Mamma liker nok å jobbe med deg også. -Ja.
Du nevnte at du oftest tok deg av ferskentreet med bestemora di.
Har du noe i tankene som vi kan plante nå,
som kan bli noe du kan lære lillemann her?
-Ja. -Slik som… Ja.
Å ja?
Tomater. Tomater er lett. De vokser jo overalt, så… Ja.
Men det er greit å gjøre ting som er lett også.
-Du er liksom… -Jeg liker en utfordring, ja.
-Jeg elsker utfordringer. -Ikke alt må være en utfordring.
-Tomater er lett. -Ja.
Du må slappe av innimellom.
Jeg prøver jo å lære noe nytt, så jeg prøver å komme på noe.
Her i Texas er det varmt. Når du har et vanningssystem over bakken,
som vannposer eller vannspreder, så fordamper mer av vannet.
Bruker du slanger for å tilføre vann, kan du grave dem ned.
Skru dem på én gang om dagen eller bruk tidsinnstilling. Langsom vanning.
Glemmer du det i noen dager, dør ikke plantene i mellomtida.
Akkurat nå ser hagen din ut som en operasjonssal.
-Ja. -Det er jo kult til halloween.
Men kanskje ikke til hverdags.
Det kan være vanskelig å se at avslappende omgivelser kan hjelpe deg.
-Har du den? En til. -Har du den, vennen?
Håper at dr. Jereka innser at om du ikke tar vare på deg selv,
så kan du ikke ta vare på andre.
Klar? Har du vogna? Sånn, ja.
Mamma skal trekke seg unna og la noen andre gjøre noe.
-Bra jobba. Hun lærer. -Hva sier du til det?
La meg si deg noe. Du stilte opp for ditt eget lokalmiljø.
Du starta ikke bare en skole, men en klinikk også, og sa:
"Svarte og latinamerikanere. Jeg ser dere. Dere trenger meg. Jeg stiller opp."
Man burde hylle deg. Du burde hylle deg selv.
Å…
Jeg hyller meg selv når jeg legger meg og kan sove.
Da gjør jeg det.
Hvis det var… Hvis noen inviterer meg på fest
og alle sover, så er vel ikke det en feiring?
I dag tar jeg Jereka med tilbake til hennes egen skole.
For å forstå hvor mye hun har betydd, må vi gå tilbake til starten.
Du lurer kanskje på hvorfor jeg tar deg med på jobb?
Stedet du grunnla.
Nå skal du få mulighet til å virkelig forstå hvilket lys du bringer til verden.
Derfor tar jeg deg med til min egen skole.
-Karamo-kurs. -OK? Dette er Karamo-kurs.
-Du skal lære noe nytt. -OK.
Følg med nå.
Hei, dr. J. Vi ville bare si takk for at vi får fortsette utdannelsen
og komme oss inn i helsefag.
Å jobbe med deg har vært en velsignelse.
Hei. Andy Brown her, jeg er dommer i Travis County.
Du er helten lokalsamfunnet vårt trengte.
Medfølende, har et hjerte av gull, litt av en læremester.
En ting er å ha sjefen din som sjef.
JEREKAS ANSATTE
er en som du virkelig setter pris på å få lov til å være del av livet til.
Takk.
Nevøen din sa: "Mamma, jeg vil begynne innen helsesektoren akkurat som tante.
Jeg vil endre andres liv, akkurat som tante.
Vårt vennskap… Jeg husker at jeg satt i veikanten
etter å ha blitt påkjørt av en fyllekjører. Selvsagt ringte jeg deg.
Og så så jeg opp. Og der var du.
Så jeg skulle slippe å være alene. Og det er akkurat sånn du er.
Ta et steg tilbake og se alt hva du har oppnådd.
For det er helt utrolig.
-Jeg var en av dine første elever. -Marcella!
Vi har ikke sett hverandre på ni år. Du var streng mot meg.
Jeg hadde lyst til å slutte, men det nekta du meg.
Du trodde på meg da jeg ikke trodde at jeg kunne tro på meg selv.
-Marcella, da. -Du ga meg selvtilliten som jeg trengte.
Én ting til.
Dawn, min eldste datter, går ut av videregående i år.
Hun skal studere sykepleie på Incarnate Word,
siden jeg begynte i helsevesenet.
Det er vidunderlig.
Hva føler du når du hører disse ordene?
Først og fremst aner jeg ikke hvordan dere fant Marcella, min aller første elev.
Jeg så det.
Jeg klarer ikke å beskrive det.
Hun forstår ikke hvordan hun påvirka meg. Hun er grunnen til at jeg fortsatte.
-Ja. -Hun driver med dette pga. meg.
Hva innser du nå, da?
At det jeg begynte med
har gitt ringvirkninger langt utover det jeg så for meg.
Nå ser jeg det.
Det er forbløffende å se hvor langt jeg har kommet.
Ja. Du sa nettopp at du feira med å legge deg.
Du fortjener ikke å sove gjennom din egen feiring.
Jeg vil at du skal si: "Dette skal jeg feire."
Se på alle du har påvirka i livet ditt og si: "Jeg er rå, jeg."
"Jeg er rå, jeg."
Tusen takk. Det setter jeg stor pris på.
Takk.
Hei. Det ser bra ut, Jared.
Takk.
Jereka bruker så mye tid på å gi av seg selv til andre,
så derfor vil jeg live opp hagen, men også pauserommet.
Og de ansatte og elevenes uteområde.
Jeg vil skape et sted der de virkelig kan slappe av når de hjelper andre.
SVARTE KUNSTNERE BETYR NOE
Gleder meg til å vise deg salongen.
Velkommen til Damn, Glam! Dette… Hei, Tiffany.
-Hyggelig. Velkommen. -Så gøy å være her.
Jereka er klar for sin naturlige hårreise.
-OK. Kom hit. -OK.
Vi er i den nydelige salongen Damn, Glam! Den er eid av svarte i Øst-Austin.
Jeg ville vise Jereka at det fins andre i lokalsamfunnet
som også vil hylle henne.
-Kan vi ta av parykken? -Det kan du.
-Jeg tar på den. -Kom igjen.
-Se, så fin hun er. -Vi har tatt den av én gang allerede.
-Nå går det bra. -Jeg ville spørre.
Slik har jeg forstått det.
Da du var 24, begynte du å gå med parykk på daglig basis.
Fordi du begynte å få grått hår. Du tok på parykken.
Jeg begynte å miste hår også.
Alle får litt tynnere hår med alderen,
men det betyr ikke at du ikke kan få en skikkelig manke.
Hodebunnen får det bedre når du ikke bruker parykk daglig.
Noe av dette ser ut som om det bare blir gnidd av.
Håret ditt er kortere nå. Det betyr ikke at det ikke kan vokse.
I vårt lands historie har mange blitt diskriminert
fordi de hadde hår som Jereka,
og det er det som har fått Jereka til å gå med parykk.
Du har flere alternativer.
Jereka må få se hvordan hennes naturlige hår kan få stråle.
Jøss. Så masse hår.
Jeg er så spent at jeg ikke holder ut.
Det du gjør for Austin er så nydelig.
Det krever så mye mot. Jeg er så glad for at Austin har deg.
Det burde ikke være unntaket, men regelen.
Jeg behandler folk som mennesker, slik de fortjener.
-Ja. -Kunne jeg klappe, hadde jeg gjort det.
Vet dere hva dette får meg til å tenke på?
Hva om du ble senator og gjorde dette til regelen?
Det kan jeg ikke. Blir jeg innvalgt, kan jeg ikke gjøre jobben min.
Det er ikke…
Valgkampslagordet kunne vært: "Svart ypperlighet for Texas 2024."
Og så hopper Jonathan opp av ei kake.
"Jereka til Senatet." Ser du det ikke for deg?
Ja. Senator, bare sexy.
Farg håret ditt så pent
Det er så deilig med egenpleie.
Jeg kan ikke se, for jeg er så spent.
Senator Jereka har ikke mye tid,
men hun har nok tid til å dra til salongen,
få håret vaska og føna. 20 minutter. Ta vare på seg selv.
Herregud, jeg klarer det ikke. Det er for vakkert.
Jeg er så glad i dere. Kunne ikke gjort det uten dere.
-Er du klar? -OK.
OK. På tre, to, en…
Jøss. Håret mitt ser så bra ut.
Jeg lovte deg heller ikke mye. Og så ble du så fin?
Jeg vet det. Jeg har ikke sett sånn ut på veldig lenge.
Jeg tror aldri jeg har sett sånn ut.
Jeg stirrer på håret. Unnskyld.
-Det må du aldri unnskylde. -Herlighet. Jeg er litt overvelda nå.
-Fordi du føler deg fin? -Jøss. Ja!
Jeg innså ikke hvor mye hår jeg hadde igjen. Det sjokkerer meg.
Og så er det så fint.
Jeg har virkelig stått på, men jeg har ikke tatt vare på meg selv.
Og det visste jeg.
Men når jeg ser det selv, nå, så innser jeg at jeg må gjøre det.
For jeg ser jo helt annerledes ut. Jeg føler meg annerledes.
-Tusen takk. -Jeg er så glad i deg.
Takk.
DAG 4
DU ER DET BESTE DU HAR I LIVET.
-Så tung den ser ut. -Vi setter den ned.
-Nå er de her. -Ja!
Er du klar? Vi er i gata di nå.
Vi kan ha flytta huset. Du vet aldri med Bobby.
-Til et fint sted, da. -OK.
-Klar? -Tre, to, en.
Herregud!
-Herregud! -Hurra!
TAKK, SVARTE KVINNER
Er det ikke fint?
-Liker du det? -Ja!
-Se på alle de fine grønnsakene! -Jeg vet det!
Vanningssystemer.
Og se på ferskentrærne!
Jeg kommer til å bo her ute.
-Dette er vidunderlig. -Du kan være "zen" i zen-hagen din.
Nå kan du se opp
Nå tuller dere med meg!
TAKK
Dette er mye mer enn noe jeg kunne ha sett for meg.
Herregud. Det bildet…
-Det er det siste jeg har igjen etter ham. -Han følger med på arbeidet ditt.
Jeg klarer ikke… Dette er så mye mer enn jeg noen gang kunne ha forestilt meg.
Bildene.
Denne veggen skal alltid minne deg på at du har lyktes. At folk hyller deg.
Velkommen.
-Se, så praktfull du er. -Håret føles så bra.
Håret er fantastisk. Du kan la det være sånn,
men jeg vil vise deg noen kjappe teknikker.
Dette er favorittgreiene mine. "Nattserum", men hvem bryr seg?
Jeg pumper to ganger.
Begynn bak og jobb deg framover. Jepp. Jobb deg framover.
Så flink du er, jenta mi. Begynner du å gni en vei, så fortsett i samme retning.
Ser du hvordan strukturen bygger seg opp?
Jeg tar litt mer i kantene. Naturlige hårfrisyrer du ser bra ut med.
-Det ser jeg. -Var ikke det festlig?
-Føler du deg nydelig? -Ja.
Jeg bestilte seks Slap Ya Mama. Jeg skal bruke det, til ære for deg.
-Jeg skal tenke på deg hver gang. -Ja!
Du nevnte at du hater kjedelig mat. Det er utfordringa med sunnere mat.
Hello Fresh gir deg et årsforbruk…
-Herregud. -…med måltider.
Jeg elsker at alt blir levert på døra. Det å gå i matbutikken, som…
Folk som deg har ikke nødvendigvis tid til det.
Hater matbutikken.
De har nye oppskrifter hver uke.
De lengste tar 40 minutter. Noen tar 30 minutter eller mindre.
Og her kan du få med deg Carter, han kan se på at mamma lager mat.
-Noen av mine beste minner. -Bra.
-Jeg er så glad på dine vegne. -Tusen takk.
-Hei, vennen. -Hei.
Jeg ville skaffe deg en garderobe
som gir deg lyst til å kle på deg om morgenen.
Elegant nok til at du føler at du er "sjefen i sjappa".
Nå som du har den frisyren, vil jeg at du leker med smykker.
-Skal vi kle oss igjen? -OK.
-Jøss. -Bli med meg.
-Jøss. -Er det ikke fantastisk?
Dette forventa jeg ikke.
-Se på den hagen, da! -Hallo.
-Oi. -Ja.
-Kult! -Liker du det?
Ja.
-Er dere klare? -Ja.
Flott. Kom ut, Jereka, vennen.
Ser jeg ut som en vestafrikansk dronning?
-Ja! Jeg forutså det! -Jeg mener…
Ja!
Er ikke mamma fin?
-Hva syns du? -Mamma er helt nydelig.
-Ja, jeg har klippa meg. -Jeg elsker frisyren.
-Jøsse navn. -Er hun ikke nydelig?
Jeg elsker det. Håret også. Det er veldig fint.
Skal vi dra til mammas jobb, Carter?
-Ja. -Da drar vi dit.
-OK. Greit. -Da drar vi.
DET SVARTE AUSTIN ER VIKTIG
Nå er vi framme.
Skal vi se på mammas nye pauserom?
-Kom inn, Carter. -Gå inn.
-Jøss, se her, da. -Ja, se her, ja.
Dette er ikke pauserom, men salong.
Dette er fantastisk!
-Jøss! -Herlighet!
Dette er fantastisk!
-Herregud, Bobby! -Dette kaller jeg pauserom, altså.
Et Jereka-pauserom.
-Jøss. -Herlighet.
Jøss.
Dere har utført nesten 13 000 covidtester. Dere har vaksinert 3000.
Du har utdanna 125 elever. Er det ikke fantastisk?
-Jo! -Skal vi gå ut og se nå?
-Ja. -Greit.
Det nye uteområdet til pausene.
-Kom igjen. -Jøss. Så fint det er.
-Jøss. -Takk!
-Nå har alle et sted å gå ut til. -Dette er flott.
De fortjener det. Jeg hadde aldri klart å ta meg av så mange uten dem.
-Selvsagt. -Ja.
Det hadde vært fantastisk om du kunne feire med venner.
-Ikke sant? -Ikke sant?
Se på partneren min, da!
Nå kan Jereka se seg rundt i lokalet som hun selv grunnla.
De som er glad i henne og støtter henne. Da husker hun at hun ikke er alene.
Jeg fungerer ikke uten dere.
Dere har overgått mine forventninger. Noen sa at dere ikke klarte det.
Ikke bare klarte dere det, dere gjorde en helt utrolig innsats.
Jeg er så stolt av dere. Dette er til dere.
Ja!
-Helten min! -Her, jenta mi.
Jeg ser opp til og ærer alt med Jereka.
Hun er alt en formidabel kvinne. En stor drivkraft i lokalsamfunnet.
Noen måtte bare minne henne på at hun er like viktig som jobben hun gjør.
Er de nye?
-Ja. -Er de det?
Ja.
Alle vet hvor mye hun fortjener dette. Det er alltid fint når helten lykkes.
Hev glassene deres.
Vi har møtt en av de mest fenomenale svarte kvinnene noen gang,
et av de mest fenomenale menneskene jeg har møtt.
Uka handla ikke bare om å skjemme deg bort, men også om å feire og hylle deg.
Som du ser nå, med alle disse rundt deg,
så er du lyset i familien og i lokalsamfunnet ditt.
Men vi må minne deg på at du må stoppe opp og feire deg selv også.
-Kan jeg få et "amen"? -Amen!
Skål for senator Jereka!
Skål for Jereka!
TUSEN TAKK TIL DEG, JEREKA, OG TIL ALLE ANDRE SOM BIDRO
OG OFRA NOE FOR ANDRE UNDER PANDEMIEN.
#QEHIPTTIPS
ET SALT TRIKS
Leter du etter en rask og rimelig måte å gjødsle plantene,
vil det nok overraske deg at den alt fins i badeskapet.
Mineralsalt er magnesiumsulfat, som hjelper plantene å ta opp næring.
Ta en teskje med mineralsalt og legg den rett i jorda.
Du kan også ta en teskje til, oppløse den i et glass vann
og spraye det lett på bladene. Så enkelt er det.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen