‎UN SERIAL NETFLIX
‎Am părăsit orașul.
‎Suntem în Canyon Lake.
‎Am ieșit din Austin, suntem la țară.
‎Am văzut câteva vaci cu coarne enorme.
‎Texas Longhorns.
‎Ai dreptate.
‎E și numele unei rețele de steakhouse-uri.
‎Și al unei echipe de fotbal, pare-mi-se?
‎Un tractor!
‎Săptămâna asta, e Todd Maddox.
‎Todd are 67 de ani, ‎e din Canyon Lake, Texas.
‎Bună, amice! Care-i treaba?
‎Salută!
‎E proprietar și bucătar ‎la Plookys Cajun Boiling Pot,
‎localul său familial ‎renumit pentru fructe de mare.
‎A fost cumpărat ‎de soții Todd și Jodie acum 20 de ani.
‎E o fiertură în stil cajun tipică.
‎Întotdeauna am spus că vii ca client
‎și pleci ca prieten.
‎- Îți place fiertura de raci de râu? ‎- Ador racii de râu.
‎Sunt dulci, se dezmembrează ‎când le sugi creierul.
‎A fost propus de Kaci, fiica sa.
‎- Da. ‎- Întâi pun cartofii.
‎Ca să fie la fund. Pun eu.
‎Bine.
‎A fost minunat să cresc în Plookys ‎cu mama și cu tata.
‎Localul era înțesat de lume,
‎era haos, iar familia fugea care încotro
‎râzând și spunând „Ce nebunie, nu?”
‎Și e la fel și acum, ‎dar nu în același fel.
‎Lipsesc hohotele de râs.
‎Jodie a murit acum 10 ani,
‎iar Todd i-a cinstit memoria ‎păstrând locul neatins.
‎Nu prea s-au schimbat multe.
‎Când muți un tablou pe perete,
‎rămâne conturul, ‎cum nu s-a schimbat nimic.
‎O fi cam dărăpănat, neatins de 20 de ani.
‎Una e nostalgia, alta e capsula timpului.
‎Că bine le zici, părințele Antoni! Așa e.
‎- Cine-i ăsta? ‎- Cine-i ăla?
‎- E Antoni! ‎- Bravo ție!
‎Bine.
‎Todd se îmbracă lejer
‎și poate fi văzut la bucătărie în șlapi.
‎Port șlapi, de-ăia cu fir ‎sau cum li se mai spune.
‎Nu chiloții. Încălțămintea.
‎Își strânge părul în coadă,
‎iar Kaci, fiica lui, spune ‎că e o „chelică”, chica chelului.
‎O chică pe chelie.
‎E ca un șobolan ghemuit la ceafa lui.
‎Nu-și acordă deloc timp pentru sine.
‎Trebuia să mă fi pensionat pe vremea asta,
‎dar restaurantul ăsta e viața mea.
‎Are nevoie de ajutor ‎ca să redescopere viața normală,
‎lucrurile care îi fac plăcere ‎și sunt distractive.
‎Atticus e la școală, ce faci?
‎Mă uit la Netflix.
‎Mă uit la televizor.
‎Nu face decât să stea ‎în restaurantul ăsta,
‎înconjurat de fantoma mamei mele,
‎și are nevoie de Cei cinci fabuloși ‎să vină ca vânătorii de fantome…
‎Tată, îmi pare rău s-o spun, ‎dar trebuie să-ți vezi de viață.
‎E timpul să redescopere bucuria.
‎- Da! ‎- Nu-i așa?
‎Misiunea e să-l ajutăm ‎să redescopere pofta de viață,
‎să îi aducem restaurantul în viitor ‎și să-l facem pe Todd să dea în clocot!
‎Da!
‎ZIUA 1
‎LA RACI DE RÂU, TOT ÎNAINTE
‎ÎNCHIS ‎DESCHIS
‎Suntem în plină pustietate.
‎Ce se vede în depărtare?
‎Spionez cu ochișorul meu ‎ceva galben sau portocaliu.
‎E panoul?
‎Da.
‎Aici e? Plookys? Doamne!
‎Văleu!
‎Scrie „BYOB”?
‎- Da. ‎- „Cu băutura clientului”.
‎Cred că au sosit.
‎Texană din cap până-n picioare.
‎Fetița are cizme de cowboy!
‎- Bună! Ce mai faci? ‎- Adorabilă!
‎- Bine. Tu? ‎- Îmi face plăcere.
‎- Eu sunt Kaci. ‎- Bună, Kaci!
‎Mă cheamă Jonathan. Pe tine?
‎Încântat. Ce mai faci?
‎Ei sunt Atticus și Lenny. Tata e înăuntru.
‎- Să mergem! ‎- Vino, Lynyrd Synyrd!
‎Tată! Am adus niște prieteni cu mine!
‎Bună! Vai de mine!
‎- El e tata! ‎- Doamne!
‎Todd arată ca un surfer Moș Crăciun
‎care îți aduce raci de râu de Crăciun, ‎în loc de cărbuni.
‎- Ce drăguț! ‎- Bine așa!
‎Plookys e foarte…
‎i-aș spune „vintage”, ‎dar îmi place cuvântul.
‎Se vede patina timpului, categoric.
‎Plookys emană istorie, asta e clar.
‎- Încântat! ‎- Ce bine miroase aici!
‎Gătești ceva? Miroase delicios.
‎Mersi! Am ceva pe foc chiar acum.
‎- Raci de râu, porumb, cartofi și creveți. ‎- Da!
‎Aia e toată bucătăria?
‎- Putem s-o vedem? ‎- Haideți!
‎- Ții un restaurant din bucătărioara asta? ‎- Da.
‎- Doar tu gătești? ‎- Nu. Și Kaci gătește.
‎E o chestie de generații. Da.
‎E numai apă și… Ce e acolo?
‎- Și condimente. ‎- Așa.
‎Ținuta mă cam…
‎îngrijorează.
‎Șlapii ar avea un rost ‎doar dacă s-ar duce la piscină,
‎mai ales când ai un restaurant și gătești.
‎- Să aruncăm o privire! ‎- Peste tot.
‎Ce-i asta?
‎Asta e… Ce e?
‎- E computerul. ‎- Face pe tinerelul, dar nu e.
‎Tocmai mi-am terminat declarația fiscală.
‎- E drăguță. ‎- Cu asta îți completezi declarația?
‎- Acum există software. ‎- Aia… Nu.
‎Nu. Software-ul nu face asta.
‎Îmi notez comenzile.
‎La sfârșitul lunii,
‎iau toate astea și le adun cu aia.
‎- Există o metodă mai bună. ‎- Da.
‎Nu că schimb vorba,
‎dar sunt curios ce se petrece ‎sub șapca asta, dragule.
‎Vai, ce păr frumos!
‎Au cam exagerat aici la ultima tunsoare.
‎- Au tăiat mult. ‎- Și eu am pățit la fel.
‎Nu vreau să visați urât,
‎dar scalpul lui seamănă ‎cu o bucată de parmezan.
‎Mergeam cu Jodie la festivaluri culinare ‎în Corpus
‎și amândoi spuneam că gătim din copilărie.
‎A zis că gătește și ea
‎și că o să-și deschidă cândva ‎un astfel de local. „Vezi să nu!”
‎- Dar apoi… ‎- A fost visul ei?
‎Da, a fost ideea lui Jodie.
‎Și am plănuit s-o facem ‎ca restaurant familial
‎și să continuăm cu Plookys.
‎Localul era viziunea ei.
‎- Da. ‎- Și a rămas neschimbat.
‎Eu mai arunc o privire.
‎Acolo e un rac de râu vechi. Se odihnește.
‎Bun venit la Plookys. ‎Sunt Tammy Van Ness, cu ce vă servesc?
‎Tammy, vrei niște cartofi?
‎Doamne, vreau unul.
‎Câte să fie?
‎- Cinci raci de râu. ‎- Așa.
‎- Niște raci. ‎- Bine.
‎- Și o bere mare. ‎- S-a făcut, o clipă!
‎Da, Tammy. Îl iubesc pe Tammy!
‎Tan, să explorăm afară! Hai!
‎Vino încoa', Tanny.
‎Tanny, am ceva special pentru tine.
‎Doamne, sunt vii! Nu, te rog!
‎Nu face asta!
‎Ăla e un rac de râu?
‎Rac de râu.
‎Habar n-am avut de unde vin racii de râu.
‎- Ia unu! Înfruntă-ți teama! ‎- Nu.
‎De fapt, îmi place gustul.
‎Doar că n-am știut cum arată ‎înainte să-și piardă carapacea.
‎Racii de râu sunt delicioși.
‎Să vă explic!
‎Li se mai spune și rac de râu, ‎rac împlătoșat, homar de munte,
‎noroioși. Nu-mi place, dar merge!
‎Racii de râu sunt crustacee de apă dulce
‎care seamănă ‎cu niște pui adorabili de homari.
‎Vino încoace!
‎Nu pentru mine, mersi!
‎Spune-mi despre decor!
‎Decorul e…
‎„Surfer bătrân”?
‎- Fiindcă asta sunt eu. ‎- Îmi place.
‎De acum am intrat la Pookys, m-a frapat
‎că e plin de lucruri grozave, ‎dar pare demodat.
‎E un pic deprimant, ‎de parcă ar trăi în trecut.
‎Ea e Jodie, nu?
‎Da. Jodie a mea.
‎Jodie și cu mine.
‎Totul are o poveste, ‎totul are o amintire.
‎Dar mă tem de schimbare, Bobby.
‎Nu-mi pot vedea de viață după Jodie, ‎iar asta mă va ajuta.
‎Ce crezi că ar spune Jodie?
‎Nu era genul care să refuze schimbarea.
‎Ar fi îmbrățișat-o.
‎Deci, las asta în mâinile tale capabile.
‎- Ești de acord? Bine. ‎- Sunt deschis.
‎SIMTE-TE CA ACASĂ SAU DU-TE ACASĂ.
‎Se potriveau perfect.
‎El era cel hazliu fără să încerce să fie.
‎Ea era cea vocală, ‎care te întâmpina de la intrare
‎chemându-te la o îmbrățișare.
‎Deci când s-a stins, ‎totul s-a schimbat pentru noi.
‎Mama ta a murit pe neașteptate?
‎Da, a avut un anevrism cerebral ‎de care n-am știut
‎și…
‎Venea aici să aducă ‎hrană și apă la căprioare. Așa făcea ea.
‎Și deodată, a venit înapoi în casă,
‎era o zi călduroasă ca asta, și a spus
‎că o doare tare capul și nu mai vede.
‎Salvarea nu ajunge aici destul de repede, ‎suntem la țară,
‎așa că am dus-o noi cu mașina.
‎Ultimele ei cuvinte către mine au fost…
‎Mi-a spus: ‎„Kaci, să-mi ții restaurantul deschis
‎și să ai grijă de tata!”
‎După aceea, m-am străduit să fac asta,
‎dar eu sunt una singură.
‎- I-a zis la fel și tatălui tău? ‎- Da.
‎Pe vremuri avea prieteni, avea activități,
‎iar acum, sunt doar eu, ‎copiii și locul ăsta.
‎Doamne!
‎Ai grijă!
‎DESCHIS
‎- Ce faceți? ‎- Voiam să gust ceva.
‎Adu niște hârtie!
‎- E perfect. ‎- O să-ți fac separat…
‎- Cum? ‎- Da.
‎- Sos cocktail cu hrean. ‎- Hrean.
‎- Credeam că e muștar. Nu e. ‎- Unt.
‎Uită-te ce roșii sunt racii ăia!
‎E nebunie.
‎Meniul ăsta e neschimbat de 20 de ani?
‎E vreun fel din meniu ‎despre care tu sau altcineva credeți
‎că nu merge și ar trebui îmbunătățit?
‎Lui Kaci nu-i place supa mea gumbo.
‎În primul rând, la tine domină legumele.
‎Îți trebuie condimente.
‎O guști și nu simți iubirea.
‎- N-are suflet. ‎- Da!
‎Acum petrec mai mult timp ‎în bucătărie decât el.
‎Dacă tot sunt în bucătărie, ‎de ce n-o pot „îmbiserica”?
‎„Îmbiserica”?
‎Când te duci la biserică,
‎știi cum te îmbraci frumos, de ocazie?
‎Da! Hainele de duminică.
‎Când zic că „îmbiserichez” mâncarea, ‎o fac mai bună,
‎și știu că e de lucru ‎să parcurgi toți pașii,
‎dar nu înțelege ‎că o fac mai mult pentru mine.
‎- Tu ești viitorul localului. ‎- Da.
‎- Trebuie să aibă încredere în tine. ‎- Așa e.
‎Nu te-ai tuns de mult.
‎De aproape zece ani.
‎Nu l-am mai tăiat de când s-a stins Jodie.
‎Te simți în largul tău, ‎cu barbă și cu părul ăsta?
‎Mă întreb „Cine-i nerodul ăsta ‎ca un Moș Crăciun?”
‎- Știi? ‎- Nu ești nerod. Ești minunat.
‎Uită-te la tipul ăsta fără barbă de aici!
‎Când te-ai simțit ultima oară atrăgător ‎și sigur de tine pentru felul cum arăți.
‎A trecut ceva vreme.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Când jelești pe cineva, ‎nu trece niciodată cu adevărat.
‎Doar înveți să faci față, să suporți, ‎iar părul lui e un simptom al tristeții.
‎Acolo undeva e un tip sexy ‎care strigă să iasă la iveală.
‎Știi că e așa după felul cum am spus-o.
‎Am remarcat o undiță. Plăci de surf.
‎Totul amintește de plajă, de apă.
‎Spune-mi ce te face fericit!
‎Nepoții mei. Ei sunt viața mea.
‎- Acolo e iubirea, inima mea. ‎- Da.
‎Cum îți imaginezi restul vieții?
‎Mai ai de trăit.
‎Nu mi-o mai imaginez nicicum.
‎Jodie mi-a fost tovarășă de viață.
‎- Ai pe cineva alături. ‎- Da.
‎Îmi lipsește asta în viața mea.
‎Dar când am parte de necazuri, ‎nu stărui asupra lor.
‎Nu te cred.
‎Stărui asupra lor ‎și nu-ți poți vedea de viață.
‎Pentru că de zece ani trăiesc… în durere.
‎Și ea nu se mai întoarce.
‎Te obișnuiești cu asta, ‎mai ales când îmbătrânești ca mine.
‎E prea ușor să exiști
‎și prea greu să trăiești.
‎Cum te simți la gândul
‎că vezi pentru ultima oară Plookys ‎în forma de acum?
‎Așa și așa,
‎dar sunt gata să încep un viitor nou, ‎ajutat de voi.
‎- Da. ‎- Și de Kaci.
‎Mai aruncă o ultimă privire!
‎ÎN AMINTIREA LUI JODIE PRICE
‎SEDIUL CELOR CINCI FABULOȘI ‎AUSTIN, TEXAS
‎Dacă-și schimbă înfățișarea, ‎nu înseamnă că se rupe de Jodie.
‎Nu înseamnă că n-o poate păstra în suflet.
‎De-abia aștept să petrec timp cu Todd
‎ca să se mai relaxeze ‎și să-l arătăm într-o altă lumină.
‎Vreau să-l readuc pe Todd la viață ‎cu garderoba lui.
‎Vreau să-și amintească ‎motivul pentru care făcea un efort
‎și faptul că hainele îl pot ajuta ‎să își vadă de viață.
‎Todd și Jodie au deschis Plookys ‎acum 20 de ani,
‎ca o afacere de familie.
‎Au făcut-o cu succes și a supraviețuit.
‎Noi doar ne asigurăm ‎că ajunge la generația următoare.
‎Viața lui Todd e o rutină, ‎iar asta e o problemă.
‎Cât timp mai ai suflu, ‎înseamnă că mai ai și puterea
‎de a-ți trăi viața ‎și a începe să faci ce-ți place.
‎Nu trebuie să trăiască în trecut ‎ca să-i păstreze memoria lui Jodie.
‎Vreau să amenajez un loc frumos ‎în amintirea lui Jodie,
‎dar Jodie nu va fi ‎în centrul restaurantului.
‎Vreau să fie locul pentru social media,
‎unde fiecare își face o poză ‎la restaurant.
‎Un rac pe placa de surf.
‎Și așa, Todd și familia ‎să-și poată vedea de viață.
‎ZIUA 2
‎ÎMBISERICAREA!
‎- După tine! ‎- Mersi.
‎BUCĂTĂRIE MARINĂ
‎Sosul ăla cocktail cu hrean și unt?
‎- Am văzut că-ți sclipeau ochii. ‎- Îl fur.
‎Kaci mi-a arătat recenzii.
‎Fiecare fel din meniu merită o stea aurie,
‎în afară de gumbo.
‎Îți place supa ta gumbo.
‎- Kaci, deloc surprinzător… ‎- O urăște.
‎Urăște… Voiam să spun că are altă opinie.
‎- „Urăște” e un cuvânt tare. ‎- O urăște.
‎Schimbarea nu e ușoară, mai ales ‎când facem același lucru în același fel…
‎- Așa e. ‎- …întruna.
‎Dar asta nu e afacerea ta, ci a familiei.
‎- Da. ‎- E important pentru Kaci.
‎- Și face parte din asta. ‎- Corect.
‎Vrem să simtă asta, ‎fiindcă vrei să se simtă susținută.
‎Foarte mult.
‎Nu vreau să fiu ‎newyorkezul polono-canadian
‎care te învață să faci gumbo. ‎Nu se face așa ceva.
‎Dar am câteva trucuri ‎pe care le folosesc și eu
‎și te rog să le folosești ‎cum crezi de cuviință.
‎- Deci suntem de acord? ‎- Da.
‎- Excelent! ‎- Total de acord.
‎Perfect.
‎Bine. Baza pentru orice gumbo e un roux.
‎Roux e făină amestecată ‎cu grăsime, de regulă cu unt,
‎folosită la îngroșat sosul, ‎supa și tocana.
‎Un roux închis e mai aromat ‎decât cel deschis. E super pentru gumbo.
‎Înțeleg, ești într-un restaurant,
‎durează să prepari roux închis.
‎- Nu? ‎- Ba da.
‎Iată un truc excelent!
‎O dată pe săptămână, ‎pune făină pe o tavă la cuptor,
‎ca să ai deja făină coaptă maro
‎și să prepari mai repede roux-ul.
‎Și să obținem culoarea aia închisă.
‎Deci punem făina și cam 110 grame de unt.
‎Se amestecă.
‎Într-o altă tigaie, cârnați adouille.
‎Îi lăsăm un pic la rumenit.
‎Roux arată bine, închis la culoare.
‎Aici avem Sfânta Treime, nu?
‎- Ceapă, ardei verde și țelină. ‎- Da.
‎Nu știu dacă se leagă, ‎dar Kaci spunea de „îmbisericare”.
‎- Da. ‎- Biserică. Sfânta Treime.
‎Bamă.
‎Se ține pe foc două minute, ‎să scăpăm de vâscozitate.
‎Bine. N-am știut.
‎Și tu pui roșii cu ardei iuți verzi?
‎- Da. ‎- E foarte diferit de cum faci tu?
‎Puțin.
‎Deja mi-ai dat câteva idei ‎pe care o să le folosesc.
‎Bine. Încearcă-le cu Kaci, vezi ce spune!
‎Sigur.
‎Da!
‎Acum adăugăm bama.
‎Ți-o fi greu când te gândești… ‎Te-ai ocupat de Plookys de-atât timp.
‎Ești gata să discuți cu Kaci ‎ca să-i predai ștafeta?
‎Când eu și Jodie am început, ‎asta voiam să facem,
‎să predăm restaurantul cuiva din familie.
‎Și Kaci pare dornică.
‎- Da. ‎- Îi e tare drag localul.
‎Da.
‎Și asta e minunat, ‎într-o afacere de familie.
‎Niște supă de pui, turnată încet.
‎Condimente. Tu ce pui de obicei în gumbo?
‎Sare, piper, cayenne.
‎- Ce zici de condimente de gen Old Bay? ‎- N-am încercat. Am altceva.
‎Bine. Ce-ar fi să încercăm și să vedem?
‎Bine.
‎Schimbarea poate fi înfricoșătoare, ‎căci nu știi ce e dincolo.
‎E foarte colorat.
‎Așa e. Arată grozav.
‎Când o faci cu o rețetă, ‎îți dai seama că nu e așa de înfricoșător.
‎Tu pui porumb?
‎- Nu. ‎- Lui Kaci îi place.
‎E ceva ce voia să pună.
‎Să punem porumb!
‎- Încercăm ceva nou și… ‎- Încearcă! Așa.
‎Insistența de a nu schimba rețeta
‎e simbolică pentru refuzul lui Todd ‎de a merge mai departe.
‎Dacă o face, Kaci va ști ‎că o parte din restaurant e a ei.
‎Și, la final, filé-ul‎…
‎Pentru îngroșare.
‎E agent de îngroșare, dar local. ‎Tipic nord-american.
‎Chiar o îngroașă frumos.
‎- Ești gata să guști? ‎- Sigur.
‎E supa ta gumbo, pui cât piper vrei tu.
‎Un pic de orez.
‎Mulțumesc.
‎- Să-ți iei bunica la palme! ‎- Să… Să-ți iei…
‎În Texas, o fi un compliment.
‎Îl accept.
‎Spune sincer! E ceva ce preferi la a ta?
‎Nu. E mult mai bună. ‎Asta îmi place mai mult.
‎- Hai noroc! ‎- Noroc!
‎ZIUA 3
‎CIZME NUMAI BUNE DE WERQIN'
‎Ai mai fost aici?
‎- Nu. ‎- Asta mă bucură.
‎- Îmi plac surprizele. ‎- Bine. În regulă.
‎Dacă-s cizme, e bine.
‎- Am ceva pentru tine, sper să-ți placă. ‎- Da.
‎Ne facem de cap.
‎Luăm o garderobă completă.
‎Deci ai mai avut cizme de cowboy.
‎O dată, da.
‎De ce îi preferi pe ăștia?
‎Sunt comozi, simpli.
‎- Îi pui și gata. ‎- Da.
‎Să începem cu picioarele!
‎O să spun ceva foarte jignitor.
‎Degetele tale nu-s gata pentru șlapi.
‎- Înțeleg. ‎- Nu sunt și pace!
‎- Nu. ‎- Nu sunt.
‎Acum că vrem să te mai scoatem ‎din bucătărie din când în când,
‎aș vrea să ai variante ‎în care să te simți bine.
‎- Cu ăștia nu te simți sexy. ‎- Nu.
‎Care îți plac?
‎Astea.
‎Seamănă cu unele pe care le alesesem eu.
‎Voiam ceva simplu și maro.
‎Îmi arăți cum mergi tu ca un cowboy?
‎Să te văd!
‎Poți mai bine decât atât.
‎E limpede ‎că nu e gata de o paradă a modei.
‎O să avem de lucru.
‎- Sunt comode? ‎- Cam mici.
‎- Caut mai mari. ‎- O jumătate de număr.
‎Dar arată superb.
‎O să meargă bine cu jeanși. ‎Arată sofisticat.
‎- Le luăm? ‎- Cred că da.
‎S-o facem!
‎Azi mă voi asigura că întărim încrederea, ‎entuziasmul, bucuria.
‎Urmează: hainele.
‎- Aici mergem. ‎- Bine.
‎Vom găsi lucruri minunate ‎pentru a expune personalitatea lui Todd
‎fără să fie prea stridente sau inovatoare.
‎Ai pus ochii pe ceva?
‎- Îmi place cămașa albastră. ‎- Șocant!
‎Seamănă cu nuanțele de albastru ‎pe care le ai acum.
‎Îmi place imprimeul hawaiian.
‎Îmi place că te distrezi cu hainele…
‎Asta vreau să inspir.
‎Da, dar!
‎Vreau să găsesc o versiune mai rafinată
‎și să-ți arăt o altă opțiune, ‎diferită de cea hawaiiană.
‎- Da? ‎- Da.
‎La muncă, ți-aș propune
‎o versiune ceva mai sofisticată ‎a unui șlap.
‎Am avut o pereche similară ‎când am cunoscut-o pe Jodie. Îi plăceau.
‎Oare ce ar crede Jodie ‎despre experiența asta?
‎Ar vrea să fac asta.
‎- Da. ‎- Să merg mai departe.
‎- Da, fiindcă ai doar 67 de ani. ‎- Da.
‎Să sperăm că mai ai mulți ani în față.
‎Și vrei să te bucuri de viață.
‎Exact.
‎Înseamnă să te simți bine în pielea ta,
‎să te privești ‎și să-ți spui că ești minunat.
‎Să-ți placă ce vezi în oglindă.
‎- Da. Bine. ‎- Da.
‎- Vino să-mi arăți! ‎- Sigur.
‎Deja e o îmbunătățire.
‎Spune-mi ce părere ai!
‎Îmi place.
‎Bine.
‎Îmi plac culorile, dungile.
‎Aș purta așa ceva.
‎- Mă bucur. ‎- Și m-aș simți bine.
‎O să ajustăm câte ceva.
‎De pildă, asta e cam lungă,
‎iar când porți așa ceva, ‎ajungi să pari mai scund.
‎De partea aia, pari un pic mai…
‎Picioarele par mai lungi.
‎- Înțelegi ce spun? ‎- Da. Da, îmi place.
‎Bine.
‎Cămașa e în același stil. ‎Îi spunem cămașă cubaneză.
‎Dar în loc de imprimeuri, ‎am optat pentru texturi.
‎Prietenul meu, Juan, purta așa ceva.
‎- Da? ‎- Da.
‎Și îți plăceau?
‎Da.
‎- Îmi place cu cizmele. ‎- Merge cu cizmele.
‎- Foarte bine. ‎- Arată bine.
‎- Mă simt bine. ‎- Bine.
‎În sfârșit, văd puțin entuziasm.
‎Kaci mi-a spus ceva. ‎Porți ochelari? Ai nevoie de ochelari?
‎Nu îi port. Îmi trebuie.
‎Luăm niște ochelari.
‎Mi-am propus să-i ofer lui Todd ‎o experiență ca în ‎Frumușica?
‎Să-l duc dintr-un magazin în altul?
‎Absolut!
‎- Probăm ochelari? ‎- Sunt gata.
‎Sunt prescripția ta. ‎Erau favoriții mei pentru tine.
‎Vezi clar?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- La început, distorsionează. ‎- Da.
‎Până te obișnuiești. De parcă ești beat.
‎Faci așa și ai impresia că plutești.
‎Cu ăștia par profesor universitar.
‎- Da. ‎- Arăți fantastic.
‎De acord.
‎Și ei sunt prescripția ta.
‎Da!
‎Îmi place tipul.
‎Îmi place tipul!
‎Cred că sunt gata.
‎- Mă ajuți să scap de asta. ‎- Bine.
‎Și el o să te ajute.
‎- El e Karamo. ‎- Salut!
‎Ce bine arăți!
‎Deja! Doamne!
‎- Deja e super. Se poate o piruetă? ‎- Da, știu că poți.
‎- Bine. ‎- Știi ce e un „zaddy”?
‎Știu „cine-i daddy?”
‎- „Zaddy”. ‎- Un daddy mai sexy.
‎- Bine. ‎- Da.
‎Salut, Zaddy!
‎Când nu e înnorat ca acum, ‎lacul e de un albastru minunat.
‎Identitatea lui Todd e definită mult ‎de ceea ce făcea cu Jodie,
‎și uită cine e ca persoană.
‎Pe vremuri se distra, făcea surfing, ‎ieșea cu amicii.
‎Tipul ăla e tot acolo, ‎trebuie să-l scoatem la lumină.
‎Știu că-ți place apa.
‎M-am gândit să pescuim împreună, ‎fiindcă îți place,
‎dar eu nu știu să pescuiesc deloc.
‎Aici se inversează rolurile,
‎iar tipul hetero îl învață pe cel gay, ‎fiindcă vă spun eu,
‎dacă ar trebui să supraviețuiesc pescuind…
‎aș fi mort în două minute.
‎Zaddy, am nevoie de ajutor.
‎Bine. Pune degetul gros pe fir!
‎- Pe fir. ‎- Pe fir.
‎Când ajungi cam aici,
‎dai drumul și se lansează.
‎Bine.
‎- Bine! ‎- Așa. Bravo!
‎- Putem pescui stând jos? ‎- Da.
‎- Îmi place. Mersi că m-ai învățat. ‎- Cu plăcere.
‎Te-am adus aici fiindcă viața înseamnă ‎să ieși zi de zi și să faci lucruri.
‎Așa e.
‎Cum ai zis, era mai ușor să exiști, ‎nu să trăiești.
‎- Corect. ‎- Cum era viața cu Jodie?
‎Ce vă plăcea să faceți? Cum vă distrați?
‎De multe ori doar ieșeam cu mașina.
‎Întrebam unde mergem, ea zicea că nu știe. ‎„Ai luat-o vreodată pe aici?”
‎„Nu”. „Atunci hai să vedem unde duce!”
‎- O aventură. ‎- Aventură. Da.
‎- Fiindcă nu se știe unde ajungi. ‎- Dar stând acasă, nu ajungi nicăieri.
‎- Știi? ‎- Da.
‎Iar acum, tu cam asta faci.
‎Da.
‎- Partenera mea nu e cu mine. ‎- Da.
‎- Tovarășa mea. ‎- Da.
‎În iulie se împlinesc zece ani.
‎Pentru unii, e mult.
‎- Pentru mine, parcă a fost ieri. ‎- Da.
‎Când e vorba de jelit,
‎oamenii cred că trece peste noapte, ‎după un an sau doi.
‎Subit, ar trebui să treacă.
‎Dar pentru cel în cauză, ‎parcă a fost ieri.
‎Așa e.
‎Știu că, poate dacă aș găsi o altă Jodie,
‎o altă…
‎persoană care să fie totul pentru mine…
‎Da.
‎- S-ar schimba multe. ‎- Da.
‎Dar aș simți că o înșel pe Jodie.
‎Ți-o spun deschis, nu te zoresc.
‎Îți spun să faci pasul ‎către a-ți continua viața.
‎Sunt pași.
‎Trebuie timp pentru socializare.
‎Nu doar cu fiica ta.
‎Da. Așa e.
‎Cât de des ‎îți cauți noi sau vechi prieteni?
‎Deloc des.
‎Jodie ar fi fost prima care să-mi dea una…
‎- „Trăiește!” ‎- Da.
‎„Ce-i cu tine, Todd?” Știi?
‎- „Ține Plookys deschis.” Asta ți-a cerut. ‎- Da.
‎Ți-ai spus vreodată ‎că i-ai cinstit memoria făcând asta?
‎Cum spuneai, ‎Jodie ți-ar trage una peste cap.
‎- Da. ‎- Îi poți cinsti amintirea.
‎Dar trebuie să-ți vezi de viață.
‎Todd trebuie să înțeleagă ‎că timpul n-a încremenit acum zece ani.
‎„Pot prețui amintirile făurite în trecut,
‎continuând însă să-mi fac unele noi ‎cu prieteni și rude
‎ce mă iubesc și încă sunt aici.”
‎Bunica mea avea o vorbă: ‎„Cariocile colorate tot mai colorează.”
‎Poftim! Bine spus.
‎Și deși pierderea iubirii vieții tale ‎te-a frânt,
‎ai atâta vitalitate și culoare,
‎de care e nevoie.
‎- Mai pot să colorez. ‎- Exact. Mai poți să colorezi.
‎Putem să stăm cu voi?
‎Cunoști vocea!
‎Ți-am invitat niște prieteni.
‎Care-i treaba?
‎Cum merge, Todd?
‎- Bună! ‎- Vă distrați?
‎Mi-a zis cineva ‎că-i un loc bun de pescuit.
‎Ați prins ceva?
‎Doar bolovani.
‎Bolovani?
‎Mă bucură mult ‎să-l văd pe Todd cu prietenii lui.
‎- Trebuie să te mai distrezi cu băieții. ‎- Și în afara restaurantului.
‎- În afara restaurantului. ‎- Da.
‎Vă las să vă distrați.
‎- Te simți bine? ‎- Minunat.
‎Bine. Asta contează.
‎Asta îi lipsea. Să bea o bere,
‎să stea pe plajă, să se bucure de viață.
‎Nu degeaba i se spune „pescuit”, ‎nu „prins de pește”.
‎A fost prins în aceeași rutină și tipar,
‎dar gata!
‎Todd, ce vei face săptămâna viitoare?
‎ZIUA 4
‎PLOOKYS DE ADMIRAT
‎Arată bine, Garrett!
‎Plookys e ca Todd.
‎Are ce trebuie, dar și „chelică”.
‎Deci trebuie să facem curățenie.
‎Perfect. Îmi place.
‎OLDE SOUL ‎FRIZERIE
‎- Mulțumesc. ‎- Da.
‎- Bună! ‎- Salut! Ce mai faceți?
‎- Ce plăcere! ‎- Cum merge?
‎- El e Todd. Todd, Edgar. ‎- Bună! Încântat.
‎El ne ajută azi, e un frizer excepțional.
‎- Putem să intrăm? ‎- Da.
‎Mulțumesc.
‎Bine.
‎Todd, ți-ai crescut părul din 2012.
‎Acum doi președinți. ‎Și vrem să schimbăm ceva.
‎Eu văd un bărbat foarte chipeș ‎care trebuie doar descătușat.
‎Începem un nou capitol, ‎un nou moment.
‎Părul lui Todd e ca un miraj.
‎Ți se pare că vezi o oază de păr, ‎dar e o iluzie.
‎E doar scalpul.
‎Îmi place ideea, ‎dacă asta îți dă încredere.
‎Dar Todd nu pare sigur de sine.
‎Deci e timpul să fie îndrăzneț.
‎Vorba lui Elizabeth Warren, ‎„trebuie schimbări curajoase.”
‎Vreau să fii un „zaddy” sexy.
‎Am învățat cuvântul ieri.
‎- Da? ‎- Da.
‎- Deci nu sunt primul. ‎- Karamo a fost.
‎Chiar vrei să scurtezi barba așa?
‎De fapt, sunt gata să renunț la ea.
‎Putem să o tundem, ‎dar nu să adăugăm.
‎Știi? Să văd cum merge.
‎Mai întâi însă, să ne ocupăm de păr!
‎Ești gata să-l tundem scurt?
‎E mare chestie.
‎O transformare majoră.
‎E manifestarea unei dureri, ‎a unei pierderi,
‎și vrem să începem un capitol nou.
‎- Gata? ‎- Am încredere.
‎Încă mai e…
‎- Jonathan, e păr. ‎- Da.
‎- Dacă vreau, mi-l cresc la loc. ‎- Așa e.
‎Bine, sunt gata.
‎Când e vorba de frezat, sunt gata ‎să cedez locul cuiva mai priceput.
‎În cazul ăsta, e el.
‎Eu te susțin moral, ‎dar pot să fac partea asta?
‎- Categoric. ‎- Serios?
‎Trei, doi, unu.
‎Pa, amice!
‎Scutură-ți părul, te rog!
‎Nu-l mai am.
‎Ba da! Uite-l!
‎Să-l tundem acum!
‎Pa, perucă!
‎Să-i tundem barba!
‎Barba ta îmi amintește de Letterman.
‎Da! Așa te vreau.
‎Da.
‎Sincer, îmi place cum arăți,
‎dar vreau să-ți arăt.
‎Conturul fălcii e bine definit, e sexy.
‎N-aveai forma asta.
‎Da… Prefer fără ea.
‎E vorba de încrederea ta.
‎De acord. Jos cu ea!
‎Da!
‎Măi să fie! Arăți grozav!
‎Sper că-ți place. Ești gata să vezi?
‎Nu.
‎- E pe bune. Gata? ‎- Bine.
‎Trei, doi, unu.
‎Vino să vezi pielea asta!
‎Îl voiam ceva mai lung.
‎Când faci o schimbare fizică majoră, ‎poate fi înfricoșător.
‎Inspiră forță, încredere. ‎„Nu ascund nimic.”
‎Durează să te obișnuiești.
‎- E o schimbare majoră. ‎- Da.
‎După mine, Todd a avut un moment permisiv.
‎Și-a dat permisiunea de a schimba lucruri ‎în viața și în afacerea lui.
‎Și categoric procesează.
‎Încă ceva. În seara asta ‎ți-am rezervat apartamentul prezidențial
‎la hotelul vostru.
‎Doamne!
‎Să te poți relaxa, să faci o baie,
‎să te îngrijești.
‎ZIUA 5
‎CINE E ZADDY-UL RACILOR?
‎Vino! Haide!
‎Bate tu la ușă!
‎Room-service!
‎- Îndată! ‎- Ce-i cu accentul? Nu suntem germani.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Ce mai faci? ‎- Bine.
‎Ce cameră superbă!
‎- Bună, dragule! ‎- Știu.
‎Ia te uită!
‎- Chiar că pari președinte aici. ‎- Todd! Doamne!
‎Nu te-aș fi recunoscut.
‎- Vino lângă mine! ‎- Uită-te la el. Și ce ten!
‎Bine, te pregătim?
‎Și ce ‎baño!
‎E „baie” în spaniolă.
‎Azi am mai adus câte ceva ‎din lucrurile folosite ieri.
‎Am chestiile astea puse la rece.
‎Temperatura scăzută e foarte utilă ‎pentru revigorarea tenului.
‎- Continuă! ‎- Aseară am ieșit.
‎- Ai primit complimente că arăți bine? ‎- Da.
‎- Ce au spus? ‎- Că sunt un tip bine.
‎Nu mai spune!
‎Doamne!
‎Da.
‎Deci, după curățare și tot restul, ‎aplicăm tonifiantul.
‎Aplică-l pe față și pe gât!
‎Seara, te-aș ruga din suflet,
‎când vii acasă, să te speli pe față ‎și apoi, ce?
‎- Să mi-l aplic. ‎- Ce e?
‎- Serul. ‎- Nu, e tonifiant.
‎- Tonifiant. ‎- Tonifiant. Spune! Tonifiant.
‎- Tonifiant. ‎- Da, iubi.
‎- Tonifiant. ‎- Da.
‎Și ești gata de distracție.
‎Uită-te la tine!
‎Categoric, sunt un nou „eu”.
‎Ți-am făcut o cămașă cu imprimeu,
‎care are numele restaurantului.
‎Îmi place mult.
‎Și pentru Atticus!
‎Ce chestie!
‎- Nu-i drăguță? ‎- Foarte.
‎- Deci aveți uniforme asemănătoare. ‎- Este….
‎Vreau să ai opțiuni.
‎- În loc de imprimeuri, au textură. ‎- Dar tot colorate.
‎Colorate. Deci, tot stilul tău?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- Gata cu vorba! Le probezi? ‎- Sigur!
‎Bine, Todd.
‎- Da. ‎- Să te văd!
‎Arăți foarte pus la punct. Clar.
‎Mă simt așa.
‎- Jonathan! Vii un pic? ‎- Da, Tanny?
‎- Vino să vezi! ‎- Doamne!
‎- Acum… ‎- Nu e El! Sunt Todd.
‎- Vai de mine! ‎- Chemăm băieții?
‎E de-adevăratelea!
‎Ce incitant!
‎Sunt gata să te văd, Zaddy!
‎A sosit Zaddy!
‎- Eu… ‎- Bună, Zaddy!
‎Fața ta! Îmi place!
‎Ce chipeș ești!
‎Să-ți iei bunica la palme! Arată super.
‎Nu-i așa?
‎- Pare alt om. ‎- E ca de la cer la pământ.
‎Am folosit accentul local, ‎sunt mândru.
‎- Sută la sută. ‎- Să te văd, Zaddy!
‎Arăți bine! Doamne!
‎Nu-mi mai revin.
‎Intri să-l vezi?
‎Vai!
‎Pe bune?
‎Poftim! Reacția pe care mi-o doream.
‎Dumnezeule!
‎Doamne!
‎O ține tot așa.
‎Și fotografiile!
‎Vai!
‎Jodie, iubirea mea.
‎Ce frumos!
‎Ce părere ai? E mișto, nu?
‎- Foarte! Îmi place. ‎- E elementul central.
‎Da!
‎- Ai lucrat super! ‎- Am eliminat plasele.
‎- Dar am adăugat tavanul cu paie. ‎- Da.
‎Mi-a fost că avea s-o scoată ‎pe Jodie de aici sau s-o înlocuiască.
‎Și…
‎Nu mi-am imaginat așa ceva.
‎Mi-ai dat un restaurant nou, fantastic.
‎Ura!
‎- Mulțumesc. ‎- Asta face Bobby!
‎Da.
‎Mă bucur că îți place.
‎Să ne jucăm cu noul cântar!
‎- Măi să fie! ‎- Placa de surf.
‎Am vrut să-i dau un aer luminos, ‎de plajă, cu tot albul,
‎dar închis în partea de jos.
‎E un restaurant, ‎lumea mai lovește pereții cu scaunul…
‎Cum crezi că s-ar simți Jodie?
‎Nu știu cum s-ar putea simți ‎mai încântată decât mine,
‎dar probabil că ar fi și mai și.
‎Te-am întrebat înainte ‎cum îți vezi viitorul și nu știai.
‎Acum, cum îți vezi viitorul?
‎O văd pe Kaci implicându-se mai mult aici.
‎Sunt gata.
‎- Bine. ‎- Viața e atât de scurtă.
‎Trebuie să te bucuri de ea.
‎- Da. ‎- Cu tot ce ai.
‎Doamne!
‎Doamne! E minunat.
‎E foarte frumos, prieteni!
‎- Un pic diferit, nu? ‎- Mamei i-ar fi plăcut mult.
‎Mai avem o surpriză grozavă ‎pentru tine. Trei, doi…
‎Tată! Măi să fie!
‎Nici nu te-am recunoscut. ‎Arăți atât de bine!
‎Minunat!
‎Te-ai tuns! Da!
‎Ura!
‎Doamne!
‎Mi-au dat lacrimile!
‎- Sunt mândră de tine. ‎- Și iată-ne! Noi.
‎Jodie.
‎Tată!
‎Am un presentiment…
‎Se apropie o stea Michelin.
‎- E superb. ‎- Așa e.
‎Dar asta, doar dacă vă duc în bucătărie, ‎să vă arăt câte ceva.
‎- Sunteți gata? ‎- De-abia aștept.
‎Intră!
‎- O bucătărie funcțională! ‎- Funcțională.
‎Unde pot respira.
‎Ce chestie!
‎Da! Îmi place mult.
‎Chiar că e „îmbisericată”.
‎Și mai vreau să-ți arăt noul sistem POS.
‎Aici ai tot ce vrei să comanzi.
‎Totul e ținut laolaltă,
‎dar mai bine discut despre asta cu Kaci.
‎Da, așa e.
‎Pare foarte ușor, totul e programat deja.
‎- Raci de râu, creveți. Băuturi. ‎- Da.
‎E frișca de pe tort, omule!
‎Mi-ai spus ce idee aveai, ‎dar cum vezi viitorul pentru Plookys?
‎- Nu-s șefa. ‎- Tu vei prelua comanda.
‎Da?
‎Eu mă voi ocupa de relațiile publice.
‎- Îmi place asta! ‎- O idee super.
‎Tan, schimbă garderoba imediat!
‎Și vom continua aici, ‎îi vom ține visul în viață mai departe.
‎I-am promis ceva ‎și mă voi ține de cuvânt.
‎Parte din îndeplinirea acelei promisiuni
‎este să-ți oferi și ție ceva câte puțin,
‎să accepți ajutor, pentru a te sprijini.
‎Pare foarte schimbat.
‎Ați făcut o treabă foarte bună.
‎- Apropo de asta… ‎- La fix! E minunat.
‎Vreau să îți spun, Jonathan,
‎că îți mulțumesc din suflet ‎pentru ce ai făcut pentru mine,
‎fiindcă mă face să mă simt frumos. ‎Mă face…
‎Todd!
‎Ești un dulce!
‎Karamo, îți mulțumesc din suflet ‎că m-ai ajutat să înțeleg
‎că eu sunt cel care mă țin pe loc.
‎Cu toții m-ați ajutat, în felul vostru.
‎E incredibil cum voi, împreună, ‎puteți să luați pe cineva ca mine
‎și să îl transformați într-un zaddy!
‎Așa e!
‎- Și ai învățat un cuvânt nou! ‎- Da! Acum e un zaddy!
‎Doamne! O să aud asta întruna.
‎Uneori, oamenii cred că schimbarea ‎înseamnă uitare, ceea ce e greșit.
‎- Chiar nu e așa. ‎- Pa!
‎Sunt nemaipomenit de drăguți.
‎Nu-i așa?
‎Nu-i putem uita pe cei care s-au stins,
‎dar nu înseamnă să nu-ți vezi de viață.
‎Pentru Todd și Plookys!
‎Cu toții vom jeli după ceva, după cineva,
‎iar faptul că ne dăm voie să o facem
‎e ceva cât se poate de omenește.
‎M-am mirat ‎că mi-a dat voie să schimb Plookys.
‎Todd, ne bucurăm să te vedem! Cum merge?
‎Mă bucur să vă văd! Toate bune.
‎Am angajat două persoane.
‎Sper că Todd înțelege în sfârșit
‎că dacă își vede de viață ‎și găsește fericirea,
‎e un omagiu mai frumos pentru Jodie ‎decât să trăiască în trecut.
‎Un Todd înfloritor. ‎Asta va ține vie amintirea lui Jodie.
‎Bine!
‎- Ne place! ‎- Trăiește-ți viața!
‎Pentru o treabă făcută bine!
‎- Așa e! ‎- Da! Mișcați degetele!
‎#SFATTAREQE
‎O BARBĂ CU DICHIS
‎Aveți barbă, dar nu mult timp?
‎Ce puteți face e să luați mașina de tuns ‎și să scurtați partea de sus,
‎ca barba să pară îngrijită.
‎Haide, Bobby!
‎Primul lucru ‎pe care-l vezi la cineva e gura.
‎Cui nu-i plac niște buze superbe?
‎Nu acoperite cu păr.
‎Mersi, Johnny!
‎Fiți superbi!
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu