EN NETFLIX-SERIE
Nå har vi forlatt byen. Dette er Canyon Lake.
Nå har vi kjørt ut av Austin. Vi er på landet, vennen.
-Jeg så flere kyr med svære horn, liksom. -Texas Longhorn-kveg.
-Du har evig rett. -Også navnet på en steakhouse-kjede.
Og navnet på et fotballag, tror jeg?
En traktor!
Denne uka skal vi treffe Todd Maddox. Han er 67 og fra Canyon Lake i Texas.
Hva skjer, kompis? Si hei, da.
Han eier og driver Plookys Cajun Boiling Pot,
en familieeid restaurant mest kjent for sjømat fra Øst-Texas.
Bygget ble kjøpt av paret Todd og Jodie for 20 år siden.
Vi serverer klassisk cajun-skalldyrgryte. Du kommer inn som kunde, og drar som venn.
-Har du vært i krepselag før, Anthony? -Ja, jeg elsker kreps.
De er fine og faller fra hverandre når du suger ut hjernen deres.
Det er dattera Kaci som nominerte ham.
-Ja. -Jeg tar potetene først.
-De er på bunnen. Jeg fikser det. -OK.
Oppveksten på Plookys med mamma og pappa var alle tiders.
Det var stappfult der.
Vi løp rundt, hele familien. Det var det glade vanvidd.
Vi lo og sa: "Er ikke dette vilt?"
Det er fortsatt sånn, men ikke på samme vis.
Latteren har stilna der.
Jodie gikk bort for ti år siden. Todd har beholdt innredningen for å ære henne.
Siden har ikke mye endra seg.
Tar du ned ei ramme fra veggen,
ser du en firkant som viser at ingenting er endra.
Det er nok sjaskete, siden ingenting er endra på 20 år.
Nostalgi er én ting. En tidskapsel er noe annet.
Du får sagt det, Antoni. Enig!
-Hvem er dette? -Hvem er du?
-Antoni! -Du får stå på, da!
Todd elsker behagelige klær.
Vanligvis ser man ham bak disken i flippfloppsandaler.
Jeg går med flippfloppsandaler. Thongs, eller hva det heter.
Ikke undertøyet, altså. Skoene.
Todd har en lang hestehale,
som dattera Kaci kaller "skalla-hockeysveis". En herre-hockey.
En hockeysveis for en med måne.
Det ser ut som om ei rotte har kravla opp bak i kapsen.
Han bruker ikke noe tid på seg selv.
Jeg skulle liksom pensjonert meg nå, men restauranten er hele livet mitt.
Han trenger hjelp til å komme tilbake til sine normale rutiner igjen,
gjøre ting som får ham til å føle seg bra, som er gøy.
-Atticus er på skolen. Hva gjør du? -Ser på Netflix.
Jeg ser på TV.
Det eneste han gjør, er å henge i restauranten sammen med mammas spøkelse.
Fab Five må komme hit som Ghostbusters…
Jeg hater å si det, pappa, men du må komme deg videre.
-Mannen trenger glede i livet. -Ja!
Oppdraget er å tenne gnisten i livet til den søte enkemannen.
Vi må ta restauranten inn i framtida og få Todd til å syde, ikke putre!
-Ja! -Ja!
DAG 1 KREPS O'HOI
Nå er vi langt ute i ødemarka.
Hva er det jeg ser, langt der borte?
Jeg ser, blant mye mer, noe gult eller oransje.
-Er det skiltet? -Ja.
-Er det her? Jøje meg. -Herlighet!
-Står det "TDEB"? -Ta med din egen Bobby.
-Jeg tror at det er dem. -Her har vi ei Texas-jente, ja.
Jenta har på seg cowboyboots!
-Hei! Hvordan går det? -Fantastisk.
-Bra. Hvordan går det? -Så hyggelig!
-Jeg heter Kaci. -Hei, Kaci!
-Hei. Jonathan. Hva heter du? -Hyggelig. Står til?
Dette er Atticus og Lenny. Pappa er inne.
-Vi går inn. -Kom igjen, Lynyrd Skynyrd.
Pappa! Jeg tok med noen venner!
Hei… Å, herregud!
-Dette er faren min! -Herregud!
Todd ser ut som Surfer-Julenissen,
som gir deg kreps til jul i stedet for kull.
-For et snedig sted! -Greit, det!
Plooky er veldig… "Vintage" kan jeg vel si, men jeg elsker det.
Men dette var et værbitt sted, altså.
Det er historie i veggene her.
-Hyggelig å treffe deg. -Det lukter så godt her!
Lager du noe nå? Det lukter deilig!
Det var hyggelig å høre. Jeg har noe på kok akkurat nå.
-Kreps, mais, poteter og reker. -Ja!
-Er dette kjøkkenet, liksom? -Kan vi få se oss rundt?
Alt serveres fra det knøttlille kjøkkenet?
-Ja! -Jøss.
-Er du den eneste som lager mat? -Nei, Kaci også.
Det går i arv, liksom. Ja.
Er det bare vann og… Hva er oppi?
-Og krydder. -Krydder.
Antrekket er litt… brysomt.
Ingen trenger flippfloppsandaler med mindre man skal bade.
Særlig ikke når man driver restaurant og lager mat.
-Vi ser oss rundt. -Vi ser oss rundt overalt.
Hva er dette? Er det… Hva?
-Datasystemet. -Han vil virke ung, men er ikke det.
Jeg har nettopp levert selvangivelsen.
-Denne var søt! -Tar du selvangivelsen på denne?
-Det fins programmer for sånt nå. -Nei. Programmer fikser ikke sånt. Se.
Jeg skriver ned bestillingene.
Ved månedsslutt må jeg legge sammen alle disse her.
-Det fins bedre metoder. -Ja.
Ikke for å spore helt av, men jeg er så nysgjerrig på hva som skjer under kapsen.
Se på alt det fine håret, vennen min.
Forrige gang jeg klippet meg, glemte de dette. Tok litt mye.
Det problemet har jeg også hatt.
Jeg prøver å ikke gå fra vettet, men hodebunnen ser ut som parmesanost.
Jodie og jeg dro til gryterestauranter i Corpus og området rundt,
og begge hadde vi gjort det samme siden vi var barn.
Hun sa: "Jeg gjør det også. En dag skal jeg åpne en sånn." Særlig, sa jeg.
-Men tida… -Var det hennes drøm?
Ja. Dette var Jodies påfunn.
Vi planla å lage en familierestaurant og holde Plookys i gang.
Hun hadde en visjon for stedet. Siden har det forblitt uendra.
DEN BESTE KRYDDERHUMMEREN
Jeg vil se meg rundt.
Der er det en gammel kreps.
Velkommen til Plookys. Tammy Van Ness her. Vil dere bestille?
-Vil du ha poteter, Tammy? -Ja, så visst.
-Hvor mange vil du ha? -Fem krepser.
-Litt krabbe. -Greit.
-Og en stor øl. -Det skal bli, du.
Ja. Jeg tar gjerne litt Tammy.
Vi ser oss rundt ute, Tan.
Kom hit, Tanny.
Jeg har noe helt spesielt til deg.
Å, herregud, de lever! Nei! Ikke!
-Er det krepsen? -Kreps.
Jeg aner ikke hvor kreps kommer fra.
-Ta en. Ta tyren ved hornene nå. -Nei.
Jeg elsker smaken, da.
Jeg ante bare ikke hvordan de så ut uten skallet sitt.
Kreps er jo kjempegodt.
Kreps, første leksjon.
De er også kjent som rekekonge, jomfruhummer og bokstavhummer.
Ikke min favoritt, men det funker.
Kreps er skalldyr som lever i ferskvann
og ser ut som babyutgaven av hummer, små søte hummer.
Kom hit.
Nei takk, du.
-Fortell meg om innredningen. -Innredningen er…
Hva med "gammel surfer-gubbe"?
-Jeg er en gammel surfer, vet du. -Elsker det.
En ting jeg bet meg merke i med en gang jeg gikk inn på Plookys,
var alle de kule greiene overalt. Men alt er gammeldags.
Litt trist, det føles som om vi lever i fortida her.
-Er dette Jodie? -Ja. Dette er min Jodie.
Der har du Jodie og meg.
Alt har sin historie, det er knytta minner til alle ting.
Men Bobby, jeg er veldig redd for forandring.
Jeg kommer meg ikke videre etter Jodie. Dette kommer til å hjelpe.
-Hva hadde Jodie sagt, da? -Hun har ikke noe imot forandring.
Hun hadde vært med på det. Derfor legger jeg det i dine dyktige hender.
-Er du med? OK. -Jeg er åpen.
FØLER DU DEG IKKE HJEMME? DRA HJEM.
De var som perfekt for hverandre.
Han var den morsomme, selv om han ikke prøvde.
Hun var høylytt. Du visste at hun var mora di, liksom.
"Kom og få en klem!"
Da hun gikk bort, endra alt seg for oss.
Døde mora di brått?
Ja. Hun hadde en aneurisme i hjernen ingen visste om, og…
Hun dro ut hit for å mate rådyrene og gi dem vann. Det var det hun gjorde.
Plutselig kommer hun inn igjen. Det var en varm dag, som i dag. Hun sa:
"Jeg har så vondt i hodet. Jeg ser ingenting.
Ambulansen ville ikke nå fram i tide, dette er langt ute på landet.
Vi måtte kjøre henne.
Det siste hun sa til meg, var…
"Hold restauranten min i gang, Kaci.
Ta vare på faren din."
Det har jeg virkelig prøvd på siden den gang.
Men jeg har jo bare to hender.
-Sa hun det samme til faren din? -Ja.
Han hadde venner og drev med fritidsaktiviteter.
Nå er det bare meg, barna og dette stedet.
Gurimalla.
Vær forsiktig.
ÅPEN
-Hva gjør du? -Jeg skulle prøve noe.
Gi meg papir, vennen.
-Perfekt. -Jeg skal lage din egen, lille…
-Hva? -Ja.
-Cocktailsaus og pepperrot. -Ja.
-Det der er ikke sennep. -Smør.
Se, så høyrød krepsen er. Jøss.
Dette er helt sjukt.
Denne menyen er den samme som for 20 år siden?
Er det retter på menyen som du eller andre kanskje mener
at ikke fungerer, noe du vil jobbe med å endre?
Det verste Kaci er, er gumboen min.
Grønnsaker spiller hoverollen i en gumbo. Men du trenger krydder.
Jeg smaker ingen kjærlighet.
-Den mangler sjel. -Ja!
Nå er jeg mer på kjøkkenet enn det han er.
Kan ikke jeg få gjøre maten kirkelig god om jeg står her?
"Kirkelig god"?
Når du går i kirka, så kler du deg pent, ikke sant?
Ja, i søndagsfinstasen.
Når jeg vil gjøre den kirkelig god, vil jeg gjøre den bedre.
Det krever en del å gå gjennom alle stegene.
Han forstår det ikke, da blir det min greie.
-Du er stedets framtid. -Ja.
-Han må begynne å stole på deg. -Der har vi det!
-Du har spart håret i årevis. -I nesten ti år.
Etter at Jodie gikk bort, slutta jeg å klippe meg.
Er du deg selv med skjegget og håret?
Jeg ser meg i speilet og lurer på hvem den nissen er.
Du er ingen nisse. Du er nydelig.
På dette bildet… Se på den skjeggløse mannen.
Når følte du deg sist tiltrekkende, når trivdes du med hvordan du ser ut?
-Det er ei stund siden. -Sier du det?
Når du opplever en slik sorg, blir du aldri helt kvitt den.
Du lærer deg å takle den, bære den. Håret er et symptom på sorgen.
Det er en sexy mann der inne som skriker og vil ut.
Det vet du at er sant, for nå kanaliserte jeg min indre Blanche Devereaux.
Jeg ser fiskestenger og surfebrett.
Det er litt av en strandvibb her. Fortell meg hva som gjør deg glad.
Barnebarna. De er livet mitt. Min kjærlighet. Hjertene mine.
Hvordan ser du for deg resten av livet? Du har fortsatt et liv å leve.
Det klarer jeg ikke å se for meg lenger.
Jodie var livspartneren min. Du har en å dele livet med.
-Ja. -Det mangler jeg.
-Jeg dveler ikke over vonde ting i livet. -Det er vel løgn, vel.
Du dveler. Du kommer deg ikke videre.
Fordi jeg har hatt det vondt i ti år.
Og hun kommer aldri tilbake.
Det handler om hva du er vant til, særlig når du blir eldre, som jeg er.
Det er for lett å eksistere,
men for vanskelig å leve.
Todd. Hva tenker du om
at dette er siste gang du ser Plookys i sin nåværende form?
Jeg har blanda følelser.
Men jeg er klar til å ta fatt på ei ny framtid med dere.
Med Kacis hjelp.
Se deg godt rundt en siste gang, nå.
MINNES I KJÆRLIGHET
FAB 5-HOVEDKVARTERET
Han mister ikke forbindelsen til Jodie selv om vi endrer stilen.
Jodie lever fortsatt i hjertet hans.
Gleder meg til å tilbringe tid med Todd for å vise ham at det fins alternativer.
Jeg vil at Todd skal våkne til liv gjennom garderoben.
Han skal bli påminnet om hvorfor han la ned en innsats før.
Om at klærne kan hjelpe ham med å komme seg videre, ut i verden igjen.
Todd og Jodie åpna Plookys for over 20 år siden. De ville lage en familiebedrift.
De har lyktes. Den har overlevd. Vi skal sikre at den overlever videre.
Todd lever et rutinepreget liv. Det er et problem.
Hvis du kan puste, kan du fortsatt leve livet og begynne å gjøre det du elsker.
Han trenger ikke å leve i fortida for å holde ånden etter Jodie i live.
Jeg skal lage et fint sted der man minnes Jodie,
men Jodie skal ikke være restaurantens fokus.
Jeg vil skape et fint SoMe-øyeblikk, som alle tar bilde av når de besøker stedet.
En kreps på surfebrett gjør susen.
Et sted der Todd og familien kan gå videre.
DAG 2
VI GJØR DET KIRKELIG BRA!
-Etter Dem. -Takk.
Den cocktailsausen med pepperrot og smør?
-Du gjorde den bedre. -Jeg stjeler den, altså.
Kaci viste meg kundeanmeldelser.
Alle rettene på menyen har en gullstjerne, bortsett fra gumboen.
Du elsker gumboen din.
-Kaci… Ingen overraskelse… -Hater den.
Jeg skulle til å si at hun ville ha den annerledes.
Du sier "hater". Et sterkt ord.
Forandring krever mye, særlig når vi gjør det samme på samme måte hele tida.
Men denne bedriften er ikke deg, det er en familiebedrift.
-Ja. -Dette er viktig for Kaci.
-Hun er en del av dette. -Jepp.
-Det må hun føle, hun må føle støtten. -Helt klart.
Jeg vil ikke være den polsk-kanadiske newyorkeren
som lærer deg å lage gumbo. Det blir bare feil.
Men jeg har et par knep jeg bruker selv,
og jeg vil at du tar med deg det du vil, og overhører alt det andre.
-Er vi enige? -Ja, det er vi.
-Utmerket! -Vi er godt forlikte.
Perfekt. Alle gumboers base er en jevning.
Jevning er en blanding av fett, typisk smør og mel.
Den brukes til å gjøre sauser, supper og stuinger tykkere.
En mørk jevning har mer smak enn en lys. Fantastisk til gumbo.
Du jobber i restaurant. Det tar ganske lang tid å lage mørk jevning.
Ikke sant? Her har du et utmerket knep.
Hvis du steker mel på en bakeplate én gang i uka,
har du stekt mel, som alt er brunt. Da lager du jevningen raskere.
Da får vi den mørke, fyldige fargen.
Vi legger oppi melet og smøret. Vi lar dem bli ett.
Her har vi andouille-krydderpølse.
Den skal få litt stekeskorpe. Jevninga er fin og mørk. Den er klar.
Dette er treenigheten, ikke sant?
-Løk, grønn paprika og selleri. -Ja.
Jeg vet ikke om det passer, men Kaci ville gjøre den kirkelig god.
-Ja. -Kirka. Treenigheten.
Okra.
Vi tørrsteker den først for å bli kvitt slimet.
Det visste jeg ikke.
Du bruker også tomater og grønn chili? Er dette veldig annerledes enn du gjør?
Litt. Du har alt gitt meg tips som jeg skal bruke videre.
Bra. Prøv dem på Kaci og se hva hun sier.
Å ja, du.
Nå heller vi oppi okraen.
Det må være utfordrende. Du har drevet Plookys veldig lenge.
Er du klar for samtalen med Kaci om at hun overtar spakene etter hvert?
Det var det Jodie og jeg ønska da vi begynte.
At noen i familien skulle ta over etter hvert.
Jøss. Og det ser ut til at Kaci vil det.
-Ja. -Hun elsker stedet.
-Ja. -Det er fint i en familiebedrift.
Litt kyllingkraft. Hell den forsiktig oppi.
-Krydder. Hvilke krydder bruker du? -Salt, pepper og kajennepepper.
Hva tenker du om Old Bay-krydder?
Det har jeg ikke prøvd. Jeg bruker andre greier.
-Kan vi ikke prøve og se om det er godt? -OK.
Forandring kan være skremmende. Du vet ikke hva som venter deg.
-Så fargerik. -Ja. Det ser flott ut.
Gjennom bare én oppskrift forstår du at det ikke er så skremmende.
Bruker du mais?
-Nei. -Kaci er åpenbart glad i mais.
-Hun vil ha det med. -Da har vi oppi mais.
-Vi prøver noe nytt, og… -Prøv. Sånn, ja.
At Todd ikke ville endre gumboen
er et tegn på motstanden hans mot å slippe taket.
Da får Kaci vite at restauranten delvis er hennes.
-Til slutt sassafras-krydder… -Et fortykningsmiddel.
Ja, men det er lokalt. Typisk Nord-Amerika.
Det gjør den fin og tykk.
-Klar til å smake? -Å ja, du.
Dette er din gumbo. Ha i så mye pepper som du vil.
Litt ris. Takk.
-Du får lyst til å slå til bestemor. -Slå… Det er vel et kompliment i Texas.
Jeg tar det imot.
Vær ærlig nå. Er det noe du liker bedre med din egen?
Nei. Det er som natt og dag. Denne er mye bedre.
-Skål for det. -Skål.
DAG 3 WERQIN' OG ÅRSAK
Har du vært her før?
-Nei. -Nå ble jeg glad.
-Jeg liker overraskelser. Gleder meg. -Bra.
"Boots, greit, det!"
Jeg håper at du elsker planen jeg har lagt for deg.
Ja.
Vi skal ta helt av. Vi skal skaffe en komplett garderobe.
-Du har hatt cowboyboots før? -En gang før, ja.
-Hvorfor går du alltid i disse? -De er behagelige. Enkle.
-Tar dem bare på og går. -Ja.
Vi begynner med å dekke føttene.
Nå skal jeg si noe veldig sårende.
Tærne dine er ikke flippflopp-klare.
-Jeg forstår. -Det er de ikke.
-Nei. -Det er de ikke.
Nå skal vi jo få deg vekk fra jobb nå og da.
Derfor må du fortelle meg hva du føler deg vel i.
-I disse er du ikke sexy. -Nei.
-Hvilke liker du? -Disse.
De likner et par jeg skulle velge. Jeg tenkte på noe enkelt og brunt.
Kan du gi meg din beste cowboygange?
Få se, nå!
Du kan bedre enn som så.
Han er ikke klar til å gi meg en Tyra-gangen ennå.
Her må vi jobbe litt.
-Gode? -Litt trangere.
-Det ordner jeg. -En halv størrelse.
Men de ser nydelige ut.
De passer godt til dongeribukser. Da ser du smart ut.
-Skal vi ta dem? -Jeg syns det.
Resten av dagen skal vi bygge opp selvtilliten, begeistringen og gleden.
Nå blir det klær.
-Vi skal hit. -Ja vel.
Vi kan finne fantastiske ting som fremhever Todds personlighet
uten at det blir for voldsomt eller for påtatt.
Ser du noe du liker?
-Den blå skjorta. -Bombe.
Den er ganske lik den du har nå, med en blekere blåfarge.
Jeg elsker Hawaii-mønster. Du er veldig leken i klesveien.
-Sånn vil jeg være. -Ja… men!
Jeg vil skape en mer raffinert deg, vise deg et annet valg, ikke Hawaii-skjorte.
-Ja? -Ja.
På jobb vil jeg at du går med en litt mer raffinert utgave av flippfloppene.
Jeg gikk faktisk med slike da jeg møtte Jodie. Hun elska dem.
Hva hadde Jodie sagt om denne opplevelsen?
Dette hadde hun unna meg. Hun hadde ønska at jeg gikk videre.
-Ja. For du er jo bare 67. -Ja.
Du har forhåpentligvis mange år foran deg.
-Du vil jo nyte livet. -Nettopp.
Da må du kunne føle deg vel, se deg i speilet og tenke: "Jeg er fantastisk."
-Du må like det du ser på. -Ja. Bra.
-Kom ut og vis deg fram. -Skal bli.
Jeg ser allerede en forbedring.
-Hva syns du? -Jeg liker det.
-Bra. -Jeg liker fargene og stripene.
Jeg hadde gått med det. Og jeg hadde følt meg vel.
Jeg skal få skreddersydd noe. Denne er for lang for deg.
Når du går med noe langt, så ser du kortere ut.
Den sida får deg til å se… Beina dine ser litt lengre ut.
-Skjønner du? -Ja. Ja, det liker jeg.
OK.
Skjorta er i samme stil. Den kalles en "Cuban"-skjorte.
I stedet for trykk har vi nå gått for struktur.
Min kompis Juan gikk med slike skjorter.
-Gjorde han det? Likte du dem? -Ja visst.
-Det var pent med boots til. -Alt passer til dem.
-Kjempefint. -Dette ser bra ut.
-Jeg føler meg bra. -Så bra.
Endelig ser jeg litt begeistring.
Kaci ga meg litt informasjon. Trenger du briller?
-Ja, men jeg går ikke med briller. -Da skal vi skaffe deg briller.
Er målet mitt å gi Todd en Pretty Woman-opplevelse?
Ta ham med fra butikk til butikk og få flere og flere poser?
Helt klart.
-Klar til å prøve briller? -Ja.
Disse har din styrke. Disse syns jeg passer deg best.
-Ser du godt med dem? -Ja.
-Først er alt litt på skakke. -Ja.
Så venner du deg til dem. Det er som å være full.
Du gjør sånn og tenker: "Nå surfer jeg."
Nå ser jeg ut som en høyskoleprofessor.
-Du ser fantastisk godt ut. -Det er jeg enig i.
Disse har også din styrke.
Å ja, du. Han fyren der liker jeg.
-Jeg liker den fyren der. -Nå tror jeg at jeg er klar.
-Du hjelper meg å bryte ut. -Bra. Han skal også hjelpe deg.
-Her er Karamo. -Hei! Karamo!
Se, så godt du ser ut!
Allerede! Herregud.
-Du ser alt flott ut. Kan du snurre rundt? -Ja, det vet jeg at du kan.
-OK. -Vet du hva en zaddy er?
-Jeg kjenner "Who's your daddy?" -Zaddy. En mer sexy daddy.
-OK. -Hei, Zaddy.
Innsjøen har vanligvis en helt nydelig blåfarge når det ikke er overskya, som nå.
En stor del av Todds identitet består av det han og Jodie gjorde.
Han har glemt hvem han er selv.
Før hadde han det gøy, dro på surfing og var med venner.
Han fins der inne. Nå må vi lokke ham fram.
Jeg vet at du elsker vann og å fiske. Jeg ville gjøre det sammen,
men jeg kan ikke fiske.
Her blir rollene snudd.
Den heterofile fyren lærer den homofile.
Kom det zombier nå, og jeg måtte fiske for å overleve…
Brown hadde dødd brennkvikt.
-Jeg trenger kanskje hjelp. -Greit. Legg tommelen på lina.
-På lina. -På lina.
Når du kommer hit, så slipper du. Da fyker snøret ut.
Bra! Sånn, ja. Sånn, ja.
-Kan vi sitte og fiske? -Ja.
Jeg liker det så langt. Takk for at du lærer meg det.
Jeg tok deg med hit fordi livet handler om å komme seg ut og gjøre ting.
Det var lettere å eksistere, men ikke leve, sa du selv.
-Riktig. -Hvordan var livet med Jodie?
Hva likte dere å gjøre? Hva var gøy?
Mange ganger var vi bare ute og kjørte. Jeg kunne si:
"Hvor skal vi?" "Aner ikke." Har du vært her nede før?"
"Nei." "OK, da ser vi hvor vi kommer."
-Ute på eventyr. -Eventyr, ja.
-Du vet aldri hvor du havner. -Sitter du hjemme, kommer du ingensteds.
-Ikke sant? -Og der er du akkurat nå.
-Ja. Jeg har ikke partneren min. -Nei.
-Kompisen min. -Nei.
I juli er det ti år siden. For noen er det lenge.
-For meg er det som om det var i går. -Ja.
Folk tror gjerne at sorg er en prosess som går over over natta
etter at det har gått et par år. Plutselig skal du liksom ha det bedre.
Men for den som opplever sorgen, er det som om det var i går.
Jeg vet at jeg kanskje,
hvis jeg fant en ny Jodie, en ny…
-En som blir mitt alt… -Ja.
-Da ville mye forsvunnet. -Ja.
-Men jeg hadde følt meg utro mot Jodie. -Jeg prøver ikke å stresse deg.
Det handler om å ta steget og fortsatt leve livet.
Det handler om skritt.
Først må du sette av tid til å bare gjøre noe.
-Uten dattera di. -Ja. Det er sant.
Hvor ofte treffer du nye eller gamle venner?
Ikke veldig ofte.
Jodie hadde vært den første til å komme bort og…
-"Lev!" -Ja.
"Hva feiler det deg, Todd?" Ikke sant?
"Hold Plookys åpen". Det var det hun ba deg om.
Tenker du over at du ærer hennes minne ved å gjøre det?
Det er som du sa. Jodie hadde slått deg i hodet.
-Å ja. -Du kan ære minnet, men du må leve livet.
Todd må forstå at han ikke trenger å sitte fast i fortida.
Han kan sette pris på minnene fra fortida,
men fortsatt skape nye med venner og familie som er glad i ham og som er der.
Bestemor sa: "Ødelagte fargestifter kan fortsatt fargelegge."
Har du hørt. Den var god.
Selv om du ble knust da du mista ditt livs kjærlighet,
har du så mye liv og farge i deg. Verden trenger det.
-Jeg kan fortsatt fargelegge. -Ja. Du kan fortsatt det.
Kan hvem som helst bli med?
-Den stemmen kjenner du! -Jeg inviterte noen venner av deg.
-Hva skjer? -Hvordan går det, Todd?
-Hei! -Går det bra?
Noen sa at det var bra å fiske her. Fått noe ennå?
-Bare stein. -Stein?
Det gjør meg så glad å se Todd sammen med vennene.
-Du må henge med gutta oftere. -Ha det gøy utenfor restauranten.
-Gøy andre steder. -Ja.
Jeg drar, sånn at dere kan kose dere.
-Går det bra? -Veldig.
Bra. Det er det alt handler om.
Det er dette han har gått glipp av. Ta en øl, sitte ved vannet og nyte livet.
Det kalles jo "å fiske" av en grunn, ikke "å fange".
Han har vært fanga av rutiner, et fast mønster. Nå er det slutt.
Hva skal du gjøre hele neste uke?
DAG 4 PLOOK OG MIKS
Det ser bra ut, Garrett.
Plookys er som Todd.
Den har fin beinbygning, men den har hockeysveis.
Vi må inn og rydde opp.
Bra jobba<.
-Takk. -Ja.
-Hei! -Hei. Hvordan går det?
-Godt å se deg! -Står til?
-Dette er Todd. Edgar. -Hei. Hyggelig.
Han skal ordne opp i dag. En fantastisk barberer.
Kan vi gå inn?
-Ja. -Takk!
OK.
Dette håret har du latt gro siden 2012-eller-noe.
Det er to presidentperioder siden. Vi vil ha endring.
Her ser jeg en veldig kjekk mann, som bare trenger å slippes løs.
Begynne et nytt kapittel og øyeblikk.
Todds hår er mer som en luftspeiling.
Du tror du ser en oase med hårete vann, men det er løgn. Det er bare hodebunn.
Historien er flott, om den gjør deg selvsikker.
Men Todd oser ikke selvtillit. Derfor er tiden inne for å være modig.
Som Elizabeth Warren sa: "Vi trenger modige endringer!"
-Du skal bli en sexy zaddy. -Det nyordet lærte jeg i går, ja.
-Å? -Ja.
-Jeg er ikke den første, altså. -Nei, det var Karamo.
Vil du trimme skjegget skikkelig?
Jeg er faktisk klar for å bli skjeggløs igjen.
Vi kan alltid ta mer, men aldri legge til mer. Vi får se.
Først må vi ordne håret. Er du klar for en ganske kort klipp?
-Det er stort. -Det blir en stor forvandling.
Dette er en manifestasjon av sorg og tap.
Vi vil at du skal starte et nytt kapittel.
-Klar? -Jeg stoler på dere.
-Det er hår, Jonathan. -Ja.
-Hvis jeg vil, lar jeg det vokse ut. -Det gjør du.
Da er vi klare.
Hvis noen er flinkere enn meg, vil jeg at de gjør jobben.
Her tror jeg at han er best. Jeg er moralsk støtte, men kan jeg ta dette?
-Så klart. -Virkelig?
Tre, to, en.
Ha det, kompis.
Ha det.
-Kast på håret i sakte film. -Jeg har jo ikke mer.
Jo da. Du har en bob!
Jøss! Da tar vi hårklippen.
Ha det, håret.
Nå stusser vi skjegget.
Nå gir du meg Letterman-med-skjegg-vibber.
Ja. Kom igjen, vennen.
Ja!
Jeg liker denne stilen, men jeg vil vise deg noe.
Du har en markert kjeve. Det er en sexy fasong.
-Den har du ikke hatt. -Nei. Jeg vil heller ta bort alt.
Dette handler om din selvtillit. Jeg liker det. Vi fjerner det.
Ja!
Fy søren! Du ser helt fantastisk ut. Jeg håper at du liker det.
-Er du klar til å se ditt nye jeg? -Nei.
-Det skjer. Klar? -OK.
Tre, to, en.
Kom hit og se på huden.
Jeg ville ha det litt lenger.
En stor, visuell endring kan være veldig skummelt.
Du ser sterkere og tryggere ut. Gjemmer ingenting. Du må venne deg til det.
-En enorm endring. -Ja.
Todd har opplevd en eneste stor tillatelse.
Han har gitt seg selv tillatelse til å endre ting i livet og i bedriften.
Og han bearbeider helt klart alt nå.
I kveld har jeg spandert på deg presidentsuiten på hotellet ditt.
Herregud.
Da kan du slappe av, ta et bad og bare ta vare på deg selv.
DAG 5 HVEM ER DIN KREPSEZADDY?
Kom igjen.
-Åpne døra for meg. -Romservice!
-Kommer. -Hvilken aksent var det?
-Jeg vet ikke… -Vi er ikke tyske.
-Hei! -Hei!
-Hvordan går det? -Bra.
-For et flott rom! -Jeg vet det.
Jøss! Har du sett på maken!
-Du gir meg president i denne suiten. -Hei, Todd. Gurimalla!
Jeg hadde ikke kjent igjen deg!
-Stå ved siden av meg. -Se på ham! Og den huden.
Skal vi gjøre deg klar?
Se på ditt baño! Det er "bad" på spansk.
Jeg har tatt med litt mer av greiene vi brukte i går.
De her kjøler seg ned.
Kulde er et kraftfullt verktøy for å vekke huden til live.
-Fortsett å gni. -Jeg gikk ut i går.
-Fikk du høre at du var søt? -Å ja.
-Hva sa de? -At jeg var en kjekk mann.
Nå får du gi deg! Herregud.
Å ja, du.
Etter å ha vaska ansiktet og gjort det der, bruker vi toner.
Klapp den inn i ansikt og på halsen.
På kvelden vil jeg at du vasker ansiktet og gjør hva?
-Bruker den. -Og hva er det?
-Serum… -Nei, det er toner.
-Toner. -Si det igjen.
-Toner. -Toner. Ja, vennen min.
-Toner. -Ja.
Nå er du klar for fest! Se på deg, da!
Det er helt klart en ny utgave av meg.
Jeg ville gi deg en skjorte med trykk med din egen logo på.
-Den elsker jeg virkelig! -Se på Atticus' skjorte!
Du store!
-Er ikke den søt? -Veldig!
-Da får alle matchende uniformer. -Det… Jøss.
Du skal ha flere valgmuligheter. De har ikke trykk, men struktur.
-Og farger. -Ja. Føles det som deg?
-Ja. -Bra.
-Nok prat. Vil du prøve? -Det kan du vedde på.
OK, Todd. Kom ut, nå.
-Nå er du stilig, altså. -Jeg føler meg stilig.
-Kommer du hit, Jonathan? -Ja, Tanny?
-Kom og se. -Å, herregud!
-Nå… -Nesten, men det er Todd.
-Herlighet. -Skal vi få dem ut?
-Nå skjer det! -Så spennende dette er!
-Jeg er klar for å se deg, zaddy! -Zaddy er her.
-Jeg… -Hei, Zaddy!
-Ansiktet ditt! Elsker det! -Se på deg, din kjekkas.
-Slå bestemora di. Han er fantastisk. -Ser han ikke bra ut?
-Som et annet menneske! -Som natt og dag, folkens.
Stolt av at jeg brukte "folkens" veldig autentisk.
-Helt klart. -Få se, zaddy.
Så godt du ser ut! Herregud!
-Jeg kommer ikke over det. -Er du klar til å se?
Du store min. Kødder dere med meg?
Det var reaksjonen jeg var ute etter.
Jøss.
Å, herregud.
Vi går videre inn.
Se på bildene, da.
Du store min.
Jodie, min elskede. Så kult!
-Jøss! -Hva syns du? Ganske kult?
-Veldig! Jeg elsker det! -Den får oppmerksomheten.
Ja!
-Så flinke dere har vært! -Ble kvitt garnene.
-Men lagde stråtak. -Ja.
Jeg var urolig for om han ville fjerne eller bytte ut Jodie.
Og…
Dette overgår alt jeg kunne ha sett for meg.
Du har gitt meg en ny, fantastisk restaurant.
Ja!
-Takk! -Det er det Bobby gjør!
-Ja. -Godt at du likte det.
Nå veier vi ting på den nye vekta.
-Oi! -Der er surfebrettet ditt.
Jeg ville skape en lett strandfølelse med hvitfargen,
men ha det mørkt nederst.
Siden det er en restaurant, smeller folk stolene i veggen.
Hva ville Jodie sagt til dette?
Jeg vet ikke om hun kunne vært mer opprømt enn jeg er nå,
men hun hadde nok klart det også. Jøss.
Jeg spurte deg om framtida di. Du hadde ikke noe svar.
Hva tenker du om framtida nå?
At Kaci involverer seg mer her.
-Jøss. -Jeg er klar.
-Bra. -Livet er så kort.
Nyt det. Omfavn det. Ta tak i det med begge hender.
Gurimalla!
Jøss!
Gurimalla! Så flott!
-Dette er kjempefint, dere! -Litt annerledes, da?
Dette hadde mamma elska!
Vi har en fantastisk overraskelse til, vennen min. Tre, to…
Pappa! Fy…
Jeg kjente ikke igjen deg! Så godt du ser ut! Nydelig!
-Håret er borte! Ja! -Ja!
-Gurimalla! -Nå fikk du meg til å gråte.
-Jeg er så stolt av deg. -Der har du oss, jo.
-Der er Jodie. -Å, pappa.
Jeg fornemmer noe… Jeg ser ei Michelin-stjerne her i framtida.
-Nydelig. -Ja.
Men bare hvis jeg tar deg med på kjøkkenet og viser deg ting.
-Klar? -Det gleder jeg meg til.
-Jøss! -Bare gå inn, du.
-Et funksjonelt kjøkken! -Funksjonelt!
-Der jeg får puste! -Se på dette, da!
Ja! Jeg elsker det! Dette ble virkelig kirkelig bedre.
Det siste jeg vil vise dere, er det nye salgssystemet.
Alt som kan bestilles, ligger her.
Alt er strømlinjeformet, men dette føler jeg Kaci passer best til.
Ja.
Det ser veldig enkelt ut. Alt fins her.
-Kreps og reker. Drikke. -Jepp.
Dette er toppen av kransekaka, altså.
Du fortalte meg om dine ideer. Hva tror du om Plookys framtid?
-Jeg sjefer ikke i dag. -Du skal styre skuta.
-Skal jeg det? -Så kan jeg være cruisevert.
-Det liker jeg! -Så flott.
Ny garderobe med en gang, Tan!
Vi holder dette i gang og holder drømmen hennes i live.
Jeg ga henne et løfte, og det akter jeg å holde.
En del av å oppfylle det løftet handler om å gi litt tilbaek til deg selv.
Tillate at noen hjelper og støtter deg.
Han virker ganske annerledes. Dere har gjort noe veldig bra.
-Apropos det… -Vi æret hennes minne.
Det ville jeg si, Jonathan.
Tusen, tusen takk for det du gjorde for meg.
For det får meg til å føle meg vakker. Det får meg…
Todd! Det var søtt av deg!
Karamo. Tusen, tusen takk for at du hjalp meg med å innse
at bare jeg holder meg igjen.
Dere har alle hjulpet meg på deres vis.
Det er så kult at en gjeng som dere kan ta for dere en som meg
og gjøre meg om til en zaddy!
-Det stemmer, du! -Og det har du fortjent!
-Ja. Nå er han en zaddy. -Nå får jeg vel aldri høre annet.
Noen ganger misforstår man og tror at endring handler om å glemme.
-Det gjør det ikke. -Ha det!
De er de fineste menneskene i hele verden.
Ikke sant?
Vi glemmer aldri dem vi har mista, men det betyr ikke at du ikke kan gå videre.
Dette er til ære for Todd og Plookys!
3 UKER SENERE
Vi kommer alle til å sørge over noe eller noen en gang.
Å gi oss selv lov til å kjenne på det er noe av det mest menneskelige vi gjør.
Det overraska meg at han var så åpen for at jeg endra Plookys.
-Godt å se deg. Hvordan går det? -Godt å se dere. Det går fint.
-Vi har ansatt to nye. -Jøss!
Håper at Todd endelig innser at å komme seg videre og finne lykken
er en mye bedre måte å ære Jodies minne enn å leve i fortida.
Todd blomstrer. Da lever han i Jodies ånd.
Bra!
-Elsker det! -Du lever livet!
-Skål for en god jobb! -Ja! Sprik med fingrene!
#QEHIPTTIPS
EN GOD TRIMMING
Har du skjegg, men lite tid?
Du kan alltid bruke trimmeren til å rydde opp på overleppa,
slik at skjegget ser pent ut. Kom igjen, Bobby.
Det første vi ser på hos andre, er munnen deres.
Hvem elsker vel ikke å se på nydelige lepper? Uten masse hår.
-Takk, Johnny. -Hold det alltid nydelig.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen