SERIÁL NETFLIX
CENTRÁLA ÚŽO PĚTKY
Páni.
Antoni, tys udělal vaječný tacos?
Neboli snídaňové tacos.
Technicky jsou to vaječný tacos.
Vaječný tacos, to neznáte?
QUEER TÝM
- Máme tu další případ. - Jéje.
- Jíte všichni? - Jo.
Tak mlčte a nechte mě číst.
Hrdinou tohoto týdne je Josh Eilers.
Tak mazejte, hop.
Jmenuju se Josh, je mi 32 let a žiju v Austinu.
Založil dobytčí farmu Ranger Cattle,
která vyrábí a distribuuje hovězí wagyu po celém Texasu.
Wagyu je velmi drahé a nejlepší hovězí na světě.
Máme kovboje.
Žeru je. Jednoho jsem si vzal.
Na ranči mám nejradši to, že jsem na něj moc pyšný.
No tak. Hop.
Vyrábíme nejlepší hovězí v Texasu.
Je single, ale nominovala ho jeho ex Kayla…
Je to hroznej chaotik a potřebuje pomoct skoro ve všem.
Má syndrom Petera Pana.
…která zůstává kamarádkou a obchodní partnerkou.
- To je opravdu zajímavé. - To jo.
Děláš marketing, tak vymysli,
jak ty informace dobře sesumírovat.
Dřív jsme s Joshem randili.
Je to okouzlující texaský gentleman.
Jenže Josh flirtuje i s jinými ženami.
Rychle je miluje a hned opustí.
Nominovala jsem ho i kvůli věcem, které nám neklapaly.
Ale jsou z nás skvělí přátelé, a tak mu pomáhám s marketingem.
- Jak to šlo? - Jsi skvělý.
S Kaylou jsme se do sebe zbláznili.
Ale udělal jsem chyby.
Nebyl jsem takový, jakého si přála.
A navždy toho budu litovat.
Musíme zjistit, co se děje uvnitř, abychom mohli ty vztahy rozvíjet.
Připravit, pozor…
Chtělo by to zásah shůry, abych s Joshem zase začala chodit.
Nikdy neřeknu nikdy, ale musel by se pořádně změnit.
Nejen zvenčí, ale i zevnitř.
Před farmou byl jedním z nejmladších členů U.S. Army Rangers.
- Páni. - My máme Army Rangers?
- Jako s dobytkem? - Jako Power Rangers.
Triceratops!
Josh byl jedním z nejmladších členů Army Rangers.
Je skromný.
Nepoznáte na něm, že má Purpurové srdce
ani že byl zraněn v bitvě. Má štěstí, že to přežil.
V armádě se naučil struktuře a disciplíně,
ale v romantických vztazích to tak nemá.
Nebral je vážně, dokud neztratil Kaylu.
Josh je okouzlující a úžasný,
ale málokdy se sprchuje.
Myslím, že nenosí spodní prádlo.
Ženský mě mají radši špinavýho.
Kovboj nebude vonět po fialkách.
Bude smrdět jako ranč. To se ženským líbí.
Myslí si,
že kdo se po dni práce na ranči potřebuje sprchovat?
To zní sexy.
Ani moc ne.
Vložil jsem do téhle firmy deset let života.
Mladým býkům na pastvině Valero se musí udělat DNA test.
Pořád se to tu snažím vylepšovat.
A chci vidět, čeho dosáhnu jako chlap,
jako otec, jako vzor, jako hlava rodiny.
Mám z toho husí kůži.
Josh přiznává, že mu tikají biologické hodiny, ale musí dospět
a zklidnit životní styl, aby se mohl stát otcem.
Jo. Chlapi taky mají biologickou potřebu se rozmnožit.
Nejvyšší čas, zlato. Jo.
Pomůžeme rádoby manžovi ulovit do lasa lásku jeho života.
Jupí!
Uděláme z něj méně Hugha Hefnera a trochu víc kovboje.
DEN PRVNÍ
TEXAS JE SMĚSKA ODVAHY A NAPAROVÁNÍ.
Dobře, drž ho tam.
Miluju krávy. Jsou hrozně krásné.
Zvlášť ty s krásně mramorovaným tukem.
Já na ranče a ke kravám chodím nerad.
Karamo nemá dobytek rád.
Zdravíčko.
To je on? Hele na ten dobytek.
Mám kabelku z jejich příbuznýho.
Bože, tam je miminko!
To je tele!
Bobby, hlavně ty krávy nelíbej.
Když to zaonačím…
Tak kráva otěhotní.
Podrž je.
Tu přiveď zpátky.
- Ahoj! - Nevím, jestli můžem křičet.
- Smí se řvát kolem krav? - Ne na ně.
Ahoj, krávy.
Zdravím.
- Hoj. - Dejte mi vteřinku.
Hej, otoč ji.
Přiveď ji zpátky.
Řekni, až budeš připraven, jo? Mír.
Dobře. Ještě chvilku.
Jsme tu. Jsme queer. Zapomeň na krávy.
Jak se máte?
To je pivo? Není teprv deset?
Jo, ale začínáme brzo. Pravidlo s polednem tu neplatí.
Takový hlas jsem nečekal.
Většinou tu makáme do pěti. Jo.
Mluví jako Matthew McConaughey.
To jsou wagyu krávy. Brzo se budou pářit.
Říkám si: „To je dobrý, dobrý.“
Jo.
Ona čůrá?
- Zvířata to dělávají. - Karamo.
- Je to městskej kluk. - To bych nikdy nepoznal.
Kdybyste cítili, co teď cítím já,
pochopili byste, proč Josh nemá holku.
Máš krásné vlasy.
Vousy, vlasy, tvář. Ukazuješ svoje přednosti. Jo.
Tak jo.
Panenko skákavá. To je ale chlapák.
- Je rád, že tu někdo je… - Má rád pozornost. Jako já.
Ten býk má obrovský…
býčí náčiní.
- Ukážeš nám, kde spíš? - To byla otočka.
Přejděte tady přes trávu.
Nejsou v ní hadi?
Ne, žádný hadi.
- To je divočina. - Proč?
Jsme konzervativní stát.
Chov hovězího dobytka je nejkonzervativnější podnikání.
Ale na vás je vidět, že moc konzervativní nejste.
- Nejsme tu na vás zvyklí. - Jde o má odhalená ramena?
Jako že k němu denně nepřijíždí pět queer lidí?
Očividně ne.
Krmná stodola.
Máme tu ječmen, bavlněný semínko, kukuřici.
- Měls nám ukázat, kde spíš. - Jo, tady spím.
Nahoře v kontejneru. Jo.
Koukal jsem tam a počkat, co?
Tak jo.
Žije nad těmi třemi hromadami, co strašně smrdí.
Sem si zveš dámy?
A ona: „Zítra musím brzo vstávat.“
Pozor na nohy.
- Bože. - Pojďte dál.
Tohle je centrála? Nebo byt? Nebo…
To je moje obydlí.
Bylo to tak původně, nebo jsi to přestavěl?
Přestavěli jsme to.
Vidíte to?
Musíš to trochu uvolnit.
Ježíši, popadni volant a odvez ten kontejner co nejdál.
Lidi říkají, že bydlíš v přívěsu, ale nemá to ani kola.
Podle mě je to dost nebezpečně postavený.
Je to bezpečné? Nezhroutí se to?
Pohybuje se ten dům?
Co to je?
Věci na chov dobytka.
Kde máš osobní knížky? Nebo deníky?
Panejo, má žehličku.
Vaření chilli…
Chilli při svíčkách…
Prach neotřel už léta.
Pojďte.
Prázdná kazeta do tiskárny.
Jévane, vánoční punčocha.
- Milé, má rád ponožky. - I to je špinavé.
Hezký lapač snů.
Jak z tý skříně vylítli moli.
- Paráda. - Díky.
Počkat, tak tady spíš?
- Jo. - Jak na tom máme sex?
Na tomhle nemáme sex. Dejte si ho na tom sami.
- Ne, žádný takový. - My spolu sex nemáme.
- Bacha na stereotypy. - Je ženatej.
Umíte si představit cokoliv… na tý jeho palandě? Ne.
A taky! Nemá ustláno.
Myslím, že tady máš všechno, co potřebuješ pro tuhle fázi života.
- Ano. - Ale chceš začít novou fázi…
- Ženu, rodinu. - Jo.
Tohle stačit nebude. Tady dáš kolíbku, tady psa…
- Není to třípokoják. - S výhledem.
S výhledem na krmivo.
Páni…
Jsou plesnivý. Marshmallowny se můžou zkazit?
K čemu je vakcína Brucella abortus?
Hned vedle cabernetu ročník 98.
- Tomuhle máma říká smrtící past! - Co koupelna?
- Jo. - Málem jsem spadl ze schodů!
Zůstaň vpravo.
Kolik času tu trávíš?
- Hygienou? - Jo.
Tak pět minut.
Fajn. Pět minut je dost.
Když se vzbudíš, tak ztrácíš čas, když nic neděláš.
Namočím si vlasy, jinak mi zplihnou.
- Jo, protože je máš kudrnatý. - Jo, a to dost.
Dlouhé vlasy se mi líbí.
Mně se taky líbí.
- Díky. Vážím si toho. - Byl jsi v armádě, že?
- Jo. - Měls je krátký…
Jo, pět let jsem nemohl mít delší vlasy než takhle.
- Budu je mít ve 42? - Proto je mám dlouhý.
Geneticky už mi vypadávaj.
Já vím. Mně taky. Mám pocit…
Zajímalo by tě něco?
Jsem trochu nervózní.
Proč?
Nejsem na vás úplně připravenej.
Lidi jako vy na ranči nepotkávám.
Bude to fajn, užijeme si to.
Vkládám ve vás velkou důvěru, takže…
Vytrhám ti obočí, oholím hlavu…
- Bezva. - Vtípek. Tohle nedělám.
- Těším se. - Já taky. Jo.
Ježíši. Uvidíme, jak to půjde.
Bobby, jestli políbíš ještě jednu krávu,
tak nedělám si srandu…
Povím ti něco o Tanovi.
Poměr pasu k zadku má vážně…
- Útlej pas. - Jo.
Velkej zadek.
Do konce týdne to budeš mít stejně.
Jo, zvýrazníme ti zadek v džínách s vysokým pasem.
To chceš. Crop top a vysoký džíny.
Nechám vás si o tom pokecat.
- Dobrý? - Jo, ale jste náročný.
Já jsem normální. Zeptám se.
- No? - Co v životě chceš?
Až budu starej a budu mít vnoučata,
chci vědět, že jsem vychoval dobrý děti, co vychovaly dobrý děti.
Máš stejný sen jako já.
Čekám první dítě a moc se těším.
- Gratuluju. - Díky.
Vidím ten zmatek.
Stejně se tvářil můj švagr, co taky žije na ranči.
- Jo? - Je to náhradní mateřství.
Někdo nám dítě odnosí.
- To je super. - Cítil jsem to samé.
Připravený na další krok.
Ukaž mi, co by sis vzal na rande.
Džíny vždycky hodně škrobíme.
Myslím, že mít záhyb na džínech je klasika.
Počkej.
Tyhle džíny nejsou jen naškrobený.
- Jsou jak fošna. - Jo.
Ty by se spíš zlomily, než složily. To je šílený.
To chceš. Chceš je slyšet, když je oblíkáš.
To chceš ty. Já to rozhodně nechci.
- To je šílený. - Jo.
Má tak strašně naškrobený džíny,
že je doslova musíte ohnout a rozlámat.
To je ti pohodlný?
Myslím, že jo. Je to typicky kovbojský.
To je šílený.
Nerozumím důvodům, proč mít rifle jak z kartónu.
Moc se nesprchuješ.
Podle mě se lidi moc mejou.
- Fajn, dám ti příklad. - Tak jo.
Vezmeš holku na rande a pak s ní jdeš domů.
Ona se svlékne a smrdí jako peklo.
Rozumíš mi?
- Můžu odpovědět? - Jo.
Co když si mi na to nikdy nikdo nestěžoval?
Lidi jsou obvykle hodní, aby ti řekli, že smrdíš.
A co feromony?
Žádná ženská si neřekne: „Musím na něj skočit, protože takhle smrdí.“
A pak ty vlasy.
Vlasy.
Má šíleně mastný vlasy.
V životě jsem tak mastný vlasy neviděl.
Jsi smraďoch.
Víš, co děláme se smraďochama?
Tan a Antoni ti vlasy umyjou.
- Teď. - Dobře.
Bude mokrý tričko. Sundej si ho.
- Nesundávej si ho. - Co?
- Máš čisté ručníky? - Jo, tady.
- Řekněme, že je čistej. - Nečichnu si.
Dá na tebe ručník.
Takhle.
- Strč tam hlavu. - Jo.
Tane, vydrbej mu i pokožku hlavy.
- Až ke kořínkům. - Jasně.
- Páni. - Vím, že je to příjemné.
Bože, natoč ten spodek.
Úplně hnědá voda.
Tak to je drama.
To není drama, to je hnědá voda.
- Ježíši… - Ty bláho.
Máš ve vláscích kravský hovínka.
Tohle vidíme v Queer týmu poprvé.
Vidíš, co za špínu z tebe teče?
Jo.
S liberály může být zábava.
- Seš pěknej. - Není to dobrý pocit?
Jsi jako model.
Nikdy jsem neviděl, že by někomu tekla z vlasů hnědá,
pokud jsem mu nevymýval barvu.
Jo. Cítil ses někdy v životě líp?
Párkrát asi jo.
- Chci vidět kuchyni. - Jdeme.
Na kopci je ochutnávková jídelna.
- Poneseš mě, nebo ne? - Ne, dobrý.
Jen ať vím.
- Ukážu vám to tu. - Jo.
Tady je prodejní pult. Můžete si přijet pro steak.
A tady máme něco jako kuchyň.
- Je to skvělá kuchyň. - Že?
- Jak často jíš steaky? - Skoro pořád.
Občas si dám kuře, ale jen když mě nikdo nevidí.
- Když tě nikdo nevidí? - Jo…
- To je mužnost. - Jenom maso a brambory.
- Maso a brambory? - Nejlepší.
Nejlepší hovězí je New York strip s mramorováním…
O to u wagyu jde. O to dokonalé mramorování.
- A co zelenina? - Nemám ji rád.
- Prý je zdravá, ale… - Říká se to.
Rozumíš mi, ne?
- Musíš jíst víc zeleniny. - Není dobrá.
Jinak bych ji jedl.
Jak ti máma dělala zeleninu?
Máma byla správná texaská ženská a zeleninou mě moc nekrmila.
Jaký to bylo v armádě?
Nastoupil jsem v 17.
Asi dřív, než jsem měl.
- Jo. - Nebyl jsem dospělý.
Táta říkával, že armádě velí děcka.
Nedošlo mi, co tím myslí, dokud jsem ve 20 neskočil v Afghánistánu
jako bojovej velitel.
To je bizarní.
Ale naučíš se vést lidi.
Ale vím, že já ve svých 17 jsem se taky naučil být odpovědnější
v nepracovních věcech.
Třeba jak být lepším přítelem,
jak se o sebe starat, jak se najít. Tehdy jsem se to naučil.
- Myslíš, že ti to chybí? - Myslím, že jo.
Z armády jsem šel rovnou na výšku, ale moc jsem tam tomu nedal.
Založil jsem tehdy firmu.
Říkal jsi, že tvoje ex Kayla byla správná ženská ve špatnej čas.
Co se stalo?
Měli jsme plány, svatbu a tak.
Ale pak přišel hroznej stres,
firma šla do kytek kvůli pandemii,
a ona rychle uviděla všechny mé nedostatky.
Takže to moc dlouho netrvalo. Byli jsme spolu pár měsíců.
A to mě tíží.
Nechal jsem osudovou lásku, protože jsem myslel, že není správný čas.
To se mi v životě moc nepovedlo.
- Jo. Jsi upřímný, že to říkáš. - Jo.
Jo.
- Ahoj, kotě. - Ahoj.
Zrovna jsem ho zdrtil.
- To snad ne. - Jo.
Tohle je poprvé, co vidíš pět queer lidí pohromadě.
Pokud víš.
- Je to… Jo. - Pokud vím.
Myslíš, že tenhle týden společně zvládneme?
Pochopíme se a porozumíme si.
Vy jste odborníci…
Slovo odborník už dnes moc neznamená.
Jak se cítíš?
Dobře. Myslím, že se můžeme posunout správným směrem.
- Já taky! - Hej!
- Takže máme dobrý pocit? - Jo, Tanny!
Jdeme na to.
Věřím, že v Joshovi je víc než víno a marshmallow.
Musíme Joshovi ukázat další typy jídla
kromě masa.
Chci, aby Josh pochopil, že ho nechci změnit v sebe.
Chci, aby byl nejlepší verzí sebe sama.
Josh narukoval tak brzy, že v mnoha oblastech přestal vyvíjet.
Je načase, aby dospěl i jinak,
pokud jednou chce rodinu.
Upcyklujeme používaný kontejner. Sem dáme francouzské okno.
Chci mu dát nový prostor, protože z jeho bytu čiší nepřipravenost.
Chcete odtamtud zdrhnout.
Lidi si říkají: „Kovová bedna, v tom se musí skvěle žít!“
Se správnou izolací je to skvělý.
A vydrží déle než tradiční budovy.
Kontejner vám se správnou péčí vydrží i sto let.
Vlasům prospívá, když si je nemyjete zbytečně často.
Ale on si je nemyje vůbec.
Takže mám složitý úkol.
DEN DRUHÝ
NECHCI JEN BLOUMAT. CHCI SE ROZVÍJET.
Ahoj.
Josh Eilers.
- Těší mě. - Toni.
- Těší mě. Vítej.
To bylo tak texaské a gentlemanské.
Sundal sis klobouk.
- Nic roztomilejšího neznám. - Vážně? No jo.
Děláš to pravidelně?
Ano, celkem často.
Bože. Dobře, posaď se.
Pověz, chceš se starat o vlasy lépe?
Myslím, že na to nemám čas.
Zaprvé, nikdo chlapy neučí starat se o vlasy.
Zadruhé, nikdy jsem je neměl, takže je to spíš experiment.
Původně jsem ti je chtěl ostříhat nakrátko.
Ale máš je krásné.
A chápu, že dlouhý vlasy nebudeš mít do smrti,
pokud ti vypadají.
Já od 19 beru Propecii,
protože nám v rodině vypadávají.
A nechci o ně přijít. Takže si říkám,
že je chci mít dlouhý, dokud to jde.
Ale potřebujou trochu tvar.
Teď vypadáš jako lord Farquaad ze Shreka.
- Aha. - Nic takového nechceme.
Ale musíme udělat ještě něco.
Myslím, že potřebuješ melír. Jenom tak pět proužků.
- Barvu? - Ano.
Křičíš: „Pusťte mě z té misogynní, utlačovatelské bedny!“
„Chci lehký melír, aby vynikla moje textura!“
- Dělej si, co chceš. - Umyjeme je.
Jediný způsob, jak dostat toho chlapa z komfortní zóny,
je udělat mu balayage,
kosmetické ošetření a manikúru před desátou ráno.
Zkoušel sis někdy vlasy svázat?
Ne.
- Tohle je poprvé. - Dneska jich bude.
Skvělý.
Musím ho vytáhnout z jeho komfortní zóny.
- Těšíš se? Je to tvoje první… - Jsem nervózní, ale jo.
Proč jsi nervózní?
Myslím, že v takovým prostředí jsem nikdy nebyl, víš?
Co od tohohle zážitku čekáš?
Vždycky jsem říkal,
že kdyby si různí lidi prostě sedli k pivu a pokecali,
zjistili by, že mají víc společnýho než rozdílnýho.
Co třeba ty boty?
Hezký, ne? A co tvý kovbojský boty?
- Mají podpatek. - Malej.
Rozdíl je pět cenťáků.
Kdybych tě v nich viděl normálně na ulici, řekl bych si,
že seš prostě divnej.
Jsem nebinární.
- Co to znamená? - Že se neidentifikuju jako muž.
Dobře. Tak jak tě mám správně oslovovat?
Oslovuj mě on/ona/oni.
Ale když je někdo nebinární, nemá rád oslovení jako „pane“ nebo „chlape“.
- Vážně? - Jo.
Když nevíš, tak se zeptej.
Můžu zeptat? Neurazí se někdo…
Ne. Ale taky ti povím,
že tenhle jazyk neexistoval až tak do mých třiceti.
Takže je normální, že to lidi neví.
Já to mám tak, že chci být vždycky super zdvořilej.
Nechci nikomu ublížit.
Chci Joshovi vysvětlit, že gender je jenom konstrukt.
V kolika jsi měl coming out?
Byl jsem docela mladý.
Když si mě představíš šestiletýho,
byl jsem takovej… chápeš?
Stejnej jako teď, jen malej.
Může být s různými lidmi, protože dost lidí nosí podpatky.
Teď děláš ten melír?
Jo. Je to francouzská technika zvaná balayage,
kde barvu jen naneseš.
Vypadá to přirozeněji než s alobalem.
To je hezké.
Víš, co je můj dnešní cíl?
Být tvůj první republikánskej kámoš.
Jo. To už jsi.
Viděls Pretty Woman?
- Jo, je to klasika. - Tohle je tvé zkrášlování.
- Byls někdy na manikúře? - Ne, tohle je poprvé.
Většinou si vyrýpu špínu kapesním nožem.
- Ježíši. - Náhodou to funguje.
Užíváš si nejlepší chvíle.
To je skvělý.
Musíš mi ukázat, jaké používáš produkty,
abych si pak nekoupil něco špatnýho.
- Beru to vážně. - To se mi na tobě líbí.
Bylo to relaxační a skvělé?
Bylo to boží.
Dobře.
Uděláme klasický odpočet.
Na tři, dva, jedna a…
Nový Josh.
Jsem čistší. Můžu si na to sáhnout?
Jo, jenom do toho.
Je to úleva.
Částečně jsem se bál, že ten melír bude třeba fialovej.
U kořínků máš přirozenou barvu.
- Není to moc vidět. - Jasan.
- Dobrý, ne? - Jo.
- Jsem ohromen. - Jo.
Vypadáš ohromně.
Díky.
Kdy ses cítil báječněji než teď?
- Nikdy. Díky tobě. - Děkuju.
Trošku se obejmeme. Maličko.
- Tak jo. - Dobře.
Tohle je super. Dělají se dřevem, CNC stroje, vlastní nábytek…
Dobře.
Napadlo mě nechat ti vyrobit rodinný znak.
Tvoje příjmení znamená válečník. Takže tohle je štít.
- Paráda. - Jo.
Josh mluvil o založení rodiny.
Takže chci, aby mohl zanechat fyzický odkaz.
A to je rodinný erb.
Takhle bude vypadat štít. Nahoře je tvoje příjmení.
- Blesk podle Rangers. - Paráda.
Ukazuje, kdo jsi a kdo jsi byl.
Ale nejvíc se mi líbí
jedno z těchhle dvou. Ten strom je dub.
Viděl jsem, že jich máš na pozemku hromadu.
A nepředstavuje jen tvůj pozemek a budování,
ale také růst a rodinný strom.
- To je boží. - Fajn. Co se ti líbí?
- Strom. - Jo.
Jsem zaseklej v minulosti, ale teď jsem připravenej na budoucnost.
Podle mě je možnost vybudovat něco, co se dá předat, darem.
Je to skvělý. Pořád se máš na co těšit, že?
Je to vzrušující, pevné, ze dřeva.
Bude se to předávat po generace.
- Jsem nadšenej. - To jsem rád.
DEN TŘETÍ
POKUD SI MYSLÍTE, ŽE PÉČE O SEBE JE SOBECKÁ,
ZMĚŇTE NÁZOR.
Kde jsme?
Jsme na místě zvaném Estilo.
Vím, že máš svůj styl oblékání,
ale trošku ho změníme.
- Po tobě. - Dobře.
Jsem tu z toho trochu nervózní. Jen když se rozhlídnu.
- Proč jsi nervózní? - Nejsem na to zvyklej.
Líbí se ti něco z toho, co vidíš?
Necítíš se tu.
Ne, ale kdybych si to oblíkl, tak bych ti řekl.
Sám jsi řekl, že jsme odborníci, tak ať se ukážeme.
A ty mi musíš dát šanci.
- Vidím tenisky… - Žádný tenisky.
- Musíme se na něčem shodnout. - To musíme.
- Tohle vypadá… - Šik jako…
Na tobě jo, seš módní ikona. Ale já to nejsem.
Josh chce vypadat jako maskulinní rančer, a nic jiného.
Myslím, že se hodně bojí i té nejmenší ženskosti.
Chci ti ukázat, že můžeš být stylový a nevypadat přitom jako gay.
- Rozhlídnu se. - Rozhlídni se a hraj si.
- Ohromím dámu. - Jo.
Nechám ti džíny, takže to pořád budeš ty.
Toho si vážím. Jo.
Ale zkusím jiný střih.
Místo triček
má triko s knoflíky víc detailů a slečna si řekne:
„Nevzal si jenom tričko, má něco zajímavějšho…“
Ukážu chlupy.
- Jo. - Dobře.
A nebudou ti velké. Chci něco relativně na tělo.
Jsi ve formě, musíš to ukázat.
Chci ti ukázat různé možnosti. Já vím. Zkusíme si to.
Chci vědět, proč nesnášíš takovýhle boty.
Když se ráno obouvám,
myslím na svoje předky, co se taky tak obouvali.
Aha.
Můj otec, dědeček, celé generace Texasanů.
Dobře.
A tohle by si neobuli.
Nejde jen o to, jak vypadají. Tohle…
- Je to dědictví. - Je to domov.
Ale taky…
Takové možnosti nebyly dostupné, když byl tvůj děda mladý.
Jo.
Připravil jsem ti jeden outfit.
Houkni, kdybys chtěl pomoct.
Snažím se ho respektovat a dát mu co nejvíc konzervativní oblečení,
ale lepší než to, co nosí teď.
Ty boty nejsou tak děsný.
Ale u zbytku nevím, protože je to těsný.
Za dvanáct minut to propotím.
A vidíš mi ptáka.
- Nevidím. - Vidím ho v zrcadle.
- Nevidím. - Panebože… jo.
Nemám ani opasek.
Ale i tomuhle se hrozně brání.
- Nosíš pořád pásek? - Každej den.
Kvůli vzhledu, nebo aby ti nespadly gatě?
Opasek je moje pýcha?
Za deset let na ranči dostaneš sponu.
Hodně to pro nás znamená.
- Mám si to zastrčit? - Jen předek.
Tohle je jiný.
Vidím, že je to jiný.
Zapomeň na to, že je to jiný. Vypadá to přitažlivě?
Moc ne. Vypadáš spíš jako golfista.
Štve tě na tom ta košile?
- Jo, štve mě. - Dám ti jinou, počkej.
- Co ty na to? - Co ty na to?
Je to mnohem lepší.
- Konečně můžu dýchat. - Fajn.
- Je to prodyšný materiál. - Fajn.
Myslíš, že máš správnou velikost?
Podle mě nemáš.
- Vidíš to? To je ramenní šev. - Aha.
- Když zatlačíš, cítíš… - Má být tady.
Má být tady.
Víš, co mě teď štve?
Nerad přiznávám, že se pletu.
Ale když teď vidím tu košili, tak je asi trochu pytlovitá.
- Je. - Trochu.
- Chceš zkusit elko? - Jo.
Jsem rád, že konečně začíná vidět,
že může vypadat dobře a mužně zároveň
a pořád se cítit jako rančer.
To ale neznamená, že by se neměl cítit dobře.
Co si o tom myslíš?
- Lepší. - Vážně?
- Už to máš blíž k rameni. - Je to blíž k rameni.
V těch volných věcech jsi měl hubené ruce, jako nudličky.
Zatímco tady jsou ti vidět svaly.
Je to docela přijatelný.
To beru. Je to obří kompliment.
Fakt se cítím dobře.
Jenom mě znervózňuje…
Povídej. Ty nohy?
Jestli to vezmou jiní kovbojové.
Když ráno vyrazím z ranče a budu vypadat takhle…
Na ranči si můžeš nosit, co chceš.
Mimo ranč, když chceš ohromit holky, a ne kluky,
si vem něco, co ohromí holky.
Tohle je chlap, co není posedlý prací.
Chápe, že život je stejně důležitý. A rodina.
Moc si toho vážím.
- Ahoj. Neon, pojď sem. - Hej!
- Neon. - Pojď.
Náš dům.
A tohle je moje kuchyně.
Zelenina může být výtečná, je zdravá, ale taky může být…
- Nudná. - To nás nečeká.
Já to chápu, Josh může jíst wagyu každý den.
Ale to je jeden typ jídla. Co další čtyři?
- Kdy jsi měl naposledy mrkev? - Krmím s ní koně.
Ty ji žerou.
Takže tvoji poslední mrkev
jsi dával koním, ne sobě.
- Jednou pro něj, jednou pro mě. - Jasně.
Doufám, že tyhle ti budou chutnat víc, protože jsou krásně barevné.
To je škrabka, s ní mrkev oloupeš.
- Jasan. - Bacha na prsty.
Skvěle. Teď si vezmeš trošku másla, asi tak lžičku.
A olivový olej.
Dám ho na pánev asi tolik abych měl rovnoměrnou vrstvu.
Mrkvičky budou pěkně křupavé.
Nakrájí se hotové.
Super. Teď to osolíme.
Není to krása?
- Proč to nemáš rád? - Tohle ujde.
Já bych chtěl vařit tak, aby to lahodilo oku.
- Tohle vypadá sexy. - To teda jo.
I když nevím, co se zrovna děje, vypadám, že to vím.
Chceš vypadat sexy pro Kaylu, když vaříš,
nebo aby bylo sexy toto?
Když mě někdo uvidí…
- Vidíš? Já to… - Chceš vypadat dobře.
Jo. Protože na to kouknu a vůbec nevím, která tu bije.
- Ale vypadáš jako profík. - Jo.
Dáš si utěrku na rameno a najednou máš respekt.
Že jo? Je to praktické.
Teď si připravíme polevu.
Dá se použít třeba i na kuře nebo rybu.
Tohle je čerstvý tymián. Znáš ho?
- Ne. - Tady.
Rostou směrem vzhůru.
Takže když pomalu sjedeš prsty dolů…
Stonek nechceme. A lístky tam můžeš naházet.
- Chceme jenom lístky? - Jo.
V nich je ta chuť. Nechceme jich moc, jen trošku.
- Potom med. - Starý dobrý medík.
Starý dobrý.
Přidávám ho až teď, protože v medu je spousta cukru,
který by se připálil, kdybychom ho tam dali brzo.
- Máš rád ostré? Chilli? - Jasně.
Takže trošku chilli.
A teď v tom ty mrkve doslova vymácháme.
Pěkně tam a zpátky.
- To zvládneš. - Tak jo.
No vidíš!
Asi takhle?
To je sebevědomí.
Dáme si to na talíř.
Jeden je rare a druhý medium rare.
Ty víš, co s tím dobytkem.
- To je moje oblíbená část. - Fakt?
Pokud se takový steak podaří,
znamená to, že všichni udělali ve všem dobrou práci.
Jasně.
Líbí se mi, že se cítí mocný, že je to šéf.
To se mi na tom líbí.
Nejvíc mě ohromila ta mrkev.
Nejlepší mrkev, co jsem kdy měl.
- Jo? - Fakt dobrá.
Ta pálivost na konci… Neucítíš ji hned.
Přesně.
Neon, sedni si. Hodná holka.
Schvaluje wagyu.
Posuneme to, ať je to víc mezi stromy.
Josh dostane domov,
protože potřebuje soukromí před ostatními na ranči,
aby se mohl soustředit na svůj vztah, zvelebovat ho,
a snad se i oženit.
Ahoj. Vypadáš skvěle!
- Líbí se ti? - Sluší ti to.
Dobře. To objímání pořád.
Vždycky. Ještě sis nezvykl?
Pomaloučku.
Paní Harrisová.
- Misty. - Josh Eilers.
Těší mě.
Paní Harrisová je koučka etikety a životního stylu.
Ukáže ti pár způsobů,
jak být v různých situacích trochu sofistikovanější.
Miluju kovboje.
Pijou pivo, jezdí na koních, jedí maso.
Ale jestli se chce někomu dvořit,
potřebuje lekce etikety, aby ukázal, že je drsný i sofistikovaný.
Obecně platí, že muž sedí nalevo od dámy.
Vlevo. Takže si sednu sem.
A odsune jí židli.
A ona pak na židli elegantně vklouzne.
Tohle je důležité. Zasune ji jen jednou. Pak už jen já sama.
Elegantně tam vklouznu.
- Všechny příbory jsou vlevo. - Ano, madam.
Nejdřív polévka a salát.
Takže podle toho, co přijde, použiješ vždycky příbor zleva.
Jak jíš polévku?
Zamíchal bych si ji.
Ponoříš lžíci směrem o sebe, otřeš spodek a doneseš k ústům.
- Tak ti nic neskápne. - Ano.
Nechceš se potřísnit hned ze startu.
Jak bys jedl pečivo?
Asi bych si ho tam namočil.
Já taky. Taky bych pečivo smočil.
- Vložit dovnitř a nabrat lžící. - Jo.
Můžeš položit špinavou lžíci zpátky na stůl?
- Nikdy. - Ano.
Musím si to napsat.
Jo.
Josh ty lekce etikety opravdu vstřebává.
Klade otázky, zajímá se.
Sevřít.
Otočit.
Nemáš zač, dámo, se kterou bude Josh chodit.
Dokud nedojíš, X znamená „nesahat“.
Když dojíš, ukážeš to takhle.
Je to tichý signál, číšník mu rozumí.
Pak ubrousek. Pokud je vlevo od talíře, tak jsi dojedl.
Hodně se učíme.
Správné ťuknutí?
Ne. Jemně.
- Ano. - Neklepat.
- Zvednout.
- Na zdraví.
Na nás.
Nečekali jste, že ho naučím etiketu, co?
Víte, že teď přijde hluboký rozhovor, že?
Seš jedinej, koho se bojím.
Proč by ses bál?
Víš, co nedělám?
- Nemluvím o citech. - Jo.
Chci pochopit, proč Joshovy činy a slova nejsou v souladu s tím,
že sní o rodině, o dětech a o budoucnosti v tomto smyslu.
Nikdy jsem si neudělal čas podívat se na sebe.
Můžu se napít?
- Napijeme se spolu. - Tak jo.
- Na zdraví. Nesahat. - Jo, teď jsme to probírali.
Etiketa byla super. Asi to nejzajímavější, co pro mě kdy kdo udělal.
Super.
Vždy jsem dával přednost ostatním.
Dlouhou dobu ses vždycky stavěl až na druhé místo.
Ani ne na druhé. Tak na třísté, víš?
Jaký z toho máš pocit?
Cítím se čestně.
Připadám si obdivuhodně.
To jsou pozitiva. V tom je to kouzlo. „Cítím se čestně.“
Ale sám jsem to zažil, takže vím,
že když dáš vždycky přednost ostatním, je to na hovno.
Nikdo z nás se nemůže zanedbávat.
I jako rodič si musíš vážit a milovat hlavně sebe.
Jen tak můžeš převzít zodpovědnost
za všechny svoje vztahy.
Myslíš, že jsi vzal zodpovědnost ve vztahu s Kaylou?
Choval jsem se tehdy strašně.
Koukal jsem na jiný. To jsem neměl.
Jo. S ní to bylo snadný.
Ale já byl vyděšenej, že jsem našel holku, co se mi fakt líbí.
Co teď jen budu dělat. Ježíši, začínáme se mít rádi,
mluvíme o manželství a tak, to je strašidelný.
Ale každý se bojí, ne?
Ne.
Ty se nebojíš?
Ne, protože si věřím a mám se rád.
A vím, že díky tomu učiním správné rozhodnutí.
- Můžu se zeptat? - Jo, můžeš.
Kdy sis poprvé řekl, že za tohle se sakra musíš mít rád?
Dojde ti, že věcma, který si děláš,
si spíš ubližuješ.
Dřív jsem hodně pil. Pařil jsem a občas si vzal drogu.
Ale došlo mi, že tímhle si neprokazuju žádnou lásku.
Pro okolní svět jsem byl úspěšný.
Ale pak jsem se viděl v zrcadle a věděl jsem, že na to nemám.
Asi to máme podobně.
- Jo. - Jo.
Ale můžeš to překonat a můžeš se začít mít rád.
Když s tím začneš, uzdravíš se
a všechno se zlepší i v ostatních vztazích.
Víš, že tvým snem je mít rodinu.
Snil jsi, že tam bude i Kayla.
Jo.
- Omluvil ses jí někdy? - Ne.
Ne, nikdy.
Chci, abys Kayle zavolal.
Nemusíš se teď omlouvat, to jí řekni až do očí.
Jo.
Ale mohl bys ji sem pozvat s tím, že s ní chceš mluvit.
- Jo. - Být k ní upřímný jako ke mně.
To, že se Kayle neomluvil, mi láme srdce.
Hodně lidí svoje vztahy nikdy neuzavře.
- Haló? - Ahoj.
- Co děláš?
Dávám si oraz. Co ty?
Poflakuju se.
Ale také to znamená, že Josh svůj vztah řádně neuzavřel.
Nepřijal za sebe zodpovědnost,
a pokud za sebe nepřevezmete zodpovědnost,
tak se nikdy nevyléčíte.
Nechceš se někdy setkat?
Pokud se chcete rozvíjet a zdravit, musíte vyřešit to, co jste udělali.
Určitě. Budu tam.
Tak jo. Těším se na to.
Tohle je poprvé, co jeho činy odpovídají jeho slovům.
Už se těším.
- Taky. - Dobře, ahoj.
Dojalo tě to?
Ne, nic mě nedojalo. Rozhodně nebudu brečet.
Protože se ti lesknou oči.
Mám alergii.
DEN ČTVRTÝ
ZÁLEŽÍ NA TOM, CO UDĚLÁTE
NA TŘETÍ A ČTVRTÝ POKUS.
Ano.
Ahoj.
- Konečně jsme tě oslepili, co? - Jo.
Dobře, půjdeme tudy. Dobře, otoč se.
Připraven?
Připraven.
- Jdeme na to! - Jedna. Dva. Tři!
Úplně nový dům.
Páni.
Došla ti slova?
Jo. Nechci být divný, ale rád bych vás objal.
- Super. - Není to divný. Proč by bylo?
Bylo to hustý.
To je masakr, chlape.
Prohlídnem si to?
Pojďme dovnitř.
- Není to bájo? - Všechno je bájo.
- Máš kuchyň. - Můžeme se tomu smát.
Jen přemýšlej. Máš normální kuchyni
a máš melír kolem tváře.
Co si můžeš přát víc?
Večer můžeš relaxovat, bavit se.
To je na večer s Netflixem. Vydrží to, Bobby to vyrobil.
Tohle ti namaloval kluk z týmu.
To je drsný.
Půjdeme dál?
Skutečná koupelna.
Je malá, ale máš tu dost úložného prostoru.
Pecka.
Dobře. A teď poslední místnost.
Nová ložnice.
Skříň, sklad, rostliny.
Do rohu jsem dal obří okna, aby to tu vypadalo větší.
Jsem z toho fakt hotovej.
Ty neskutečný detaily, to je mazec.
Jedna z nejlepších věcí tady
je nový rodinný erb. Tvůj odkaz.
Bude hustý to předávat dětem. Po generace.
Získá to patinu, bude to strašně cool.
A venkovní kuchyně? Je tu i dřez.
Jasně.
Jsem fakt ohromenej.
Vyrobil jsem ti návod, kterej pochopí i heterosexuální chlap,
jak se starat o pleť.
Stačí ti pár minut.
Je to rychlý proces.
Tak jo.
V tomhle je kondicionér s vodou.
Rád to dávám na kudrnaté vlasy.
Trochu ti je to osvěží.
- A můžu to tam nechat? - Jo, přesně tak.
Nastav dlaň. Dej si trošku tohohle.
- Začni od konce. - Směrem nahoru?
To se mi líbí.
- Takhle? Jo? - Promačkej to. Jo.
- Pojď sem. - Děkuji.
Užil jsem si to.
Tohle objetí bylo mnohem sebejistější.
- Jo. - Jo. Myslím…
Při prvním setkání jsem byl nervózní.
To šlo vidět.
Po šesti hodinách v salónu s tebou jsem se cítil příjemněji.
- Jo. - A teď seš v klidu.
Jo. Udělals to, co jsi slíbil. Nekecáš.
Napsals mi poznámky.
Pomohl jsi mi. Záleželo ti na mně. To je sakra paráda.
Nechci tě znervózňovat, když seš teď v pohodě,
ale jak sis uhlazoval vlasy…
Dal jsem ti kompliment.
Ne. Ale Kayla…
- Holky budou… - Takhle?
- No úplně… - Na tuhle stranu?
Viděli jste to? Viděli jste to doma, Ameriko?
Co se stalo?
Ukaž to Antonimu.
- Díky moc. - Miluju tě. Užij si to!
Dnes tě čeká něco velkého s Kaylou.
Jakou mám mít strategii?
Jakou myslíš, že ji máš mít?
Upřímně si myslím, že bych se jí měl omluvit.
Super.
A to doopravdy.
Říct „promiň“ je snadný. To dělám už od školky.
Ale podívat se jí do očí a říct: „Omlouvám se za to, jaký jsem byl.“
A aby pro ni ta omluva něco znamenala, musíš být zodpovědný.
- Zodpovědný za pravdu? - Přesně tak.
- Jen tohle bude fungovat. - Dobře.
V omluvě nemají místo žádná ale, co nebo proč.
Omlouváte se za to, co jste udělali,
a druhému tím oznamujete, že chápete, co jste udělali.
- Omluvil ses takhle někdy? - Ne.
Zatím ne a jsem nervózní.
- Ahoj, Tanny. - Nechci rušit.
Převlékání.
- Je z tebe objímač, ne? - Ne.
Víš, co mám nejradši.
Největší starosti sis dělal s obuví.
Tohle jsou kovbojské boty, ale elegantní a stylové.
Nejsou to ale pracovní boty.
A tak až půjdeš na rande nebo někde ven,
obuj si něco takového.
Všechno je neutrální.
Takže ti všechno bude ladit s košilí.
- Pořád jsem to já. Dobrá práce. - Zkus si to.
Zkus tohle.
Fajn, jste připravení?
- Ano! - Já vím!
Koukněte na našeho fešáka!
Páni!
Kráčíš ke Kayle…
- Sluší ti to! - Týjo, otočka!
Supermodel obhlíží pozemek.
Tane, to je plátno?
- Jo. - Skvělej oblek.
Když nevynese crop top, tak tohle bude druhý nej.
Poslední?
- Jo! - Dobře.
Teď bude ten crop top.
Crop top!
Jo!
Třetí outfit jsi v těch džínách vyhrál.
Díky.
Tak jo, Joshi!
Páni!
- Semišová košile? - No jo!
Cílem bylo nevyvést Joshe moc daleko z komfortní zóny.
- Paráda. - Jo.
- Co vlasy? - Vypadáš nádherně!
- Díky. - Tak abychom šli.
Joshy.
Naběhli jste na mě dost drsně.
Ale pak jsem se o sobě hodně naučil.
Takže vám děkuju.
A myslím to upřímně a ze srdce.
Už mi je smutno.
Díky za vaše kamarádství.
- Vážíme si toho. - Přátelé.
Díky, že ses nám tak otevřel a že ses na všechno vyptával.
To zvládneš.
- Díky. - Ahoj, Joshi.
- Ahoj! - Užij si to.
Bav se!
- Ahoj! - Ahoj, zlato!
To je naše nejlepší práce. Vidíte to?
Jo, vypadá skvěle.
Dej si crop top, chlape. Seš skvělej.
NOVÝ JOSH
AŤ TVŮJ JAZYK ŘÍKÁ TO, CO SI MYSLÍ TVÉ SRDCE.
Krásné wagyu.
Tady máš.
- Vypadá to skvěle. - Dejte si.
Pojď, Neon.
Bobby. Johnny.
- Tanny. Antoni. - Pojďte.
No tak.
Ty taky?
- Fajn. - To je ale úsměv.
- Můžem? - Jo.
Je to fešák.
Má parádní vlasy.
Fakt má skvělý vlasy.
Bobby, to je boží dům.
Sám tam chci bydlet.
Nádherný.
Panebože.
To je doopravdy?
Panebože.
I tobě panebože. Ahoj.
Ahoj zlato, jak se máš? Musím ti něco ukázat.
A… co? Co ty tvoje vousy…
- Jo? Líbí se ti to? - To je paráda!
Já se rozbrečím. To je bomba.
Ne, pojď sem. Dělám nám večeři.
- Ona je ohromná. - To teda je.
Já nemám slov.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Díky, žes přišla.
- Jsou krásný pár. - To jsou.
Tady máme gauč.
Měls někdy opravdovej gauč?
Tenhle je první. To je něco, že?
- Páni. - Páni.
Nechápu, že do toho bývalýho přívěsu dostal zrovna ji.
To jo.
- Ty sis umyl vlasy? Vypadáš… - Umyl, líbí?
- Jo. Máš krásné vlasy. - Čichni si.
Krásně voní. Chlapsky.
Měla z jeho vlasů fóbii a teď si to užívá.
- Jupí! - Jo.
Tady. Posaď se.
Díky.
- Jednou. - Krásný princ.
- Dobře. - Prezentace deset z deseti.
- Vypadáš úžasně. - Ty taky.
Sluší ti to. A ten zadek.
Ty džíny ti pěkně zvýrazňují tvůj… Však víš.
Má pěknej svalnatej zadek. Jen mu to řekni.
Byl to úžasný zážitek.
A přemýšlím o tom…
Myslím, že jsem ti vlastně nikdy
neomluvil, že jo?
Musíš vědět…
že mě to z celého srdce mrzí.
Promiň, že jsem se k tobě nechoval čestně.
Protože tys celou dobu
byla naprosto úžasná.
Byla jsi holka, kterou jsem chtěl,
a já nebyl chlap, kteréhos chtěla ty.
Ale naváděl jsem tě, abys tomu věřila.
Omlouvám se, že jsem tě klamal.
A že jsem koukal po jiných.
Omlouvám se.
Zbožňuju tě.
Budu se snažit zlepšit.
Na tomhle týdnu bylo nejtěžší
přemýšlet o sobě.
A asi je to v tom,
že jsem se neměl rád.
Musím se to naučit.
To bylo potřeba.
„Co jsem udělal, proč mě nemilujou?“
Přesně. Nejde o ostatní. To on sám se neměl rád.
Přijímám tvoji omluvu.
Ráda budu součástí další kapitoly.
Doufám, že budu moct být s tebou.
Ráda tě podpořím, jak jen budu moct.
Jsi anděl.
Doufám, že Josh na sobě nikdy nepřestane pracovat.
Tvrdit, že chce děti a rodinu jsou prázdná slova.
Je potřeba i jednat a připravit se.
A myslím, že jsme ho poslali správným směrem,
aby našel cestu domů.
STAROMÓDNÍ, ALE NIKDY NE NEMODERNÍ
Jste na dokonalým místě,
máte svůj oblíbený oblek, ale nevíte, co pít?
Co návrat ke klasice? Starý dobrý Old Fashioned.
Nejdřív si vezmeme sklenici.
Do ní přijde kostka cukru.
Pár kapek bitteru.
Tři až čtyři šplíchy vody.
Old Fashioned obsahuje režnou nebo bourbon.
Dnes to bude tutovka s whisky.
Pár kostek ledu.
Větší kostky ledu se pomaleji rozpouští a drink nerozředí.
A nakonec kousek pomerančové kůry.
A máte svůj Old Fashioned.
Na zdravíčko.
Překlad titulků: Petra Babuláková