EN NETFLIX-SERIE
ALLE BETYR ALLE!
Jeg har alltid visst at jeg var annerledes.
Alle sammen!
Ja, ma'am!
-Denne ukas engel heter faktisk Angel. -Helten denne uka, vennen.
-Her er jeg. -Hun heter Angel Flores.
Hun er 22 og bor nå i Austin.
Hun er idrettsutøver og trener og gikk nettopp ut av UT.
-Ja! -Ja!
Jeg er trener innen olympisk vektløfting og konkurrer i styrkeløft.
Styrkeløft er ikke småtteri.
Hun ble nominert av treneren Vinny og av Katia, kjæresten hennes.
Angel er enestående.
Det var bare for å vise meg fram.
-Jeg tar ikke den der. -Hvorfor ikke?
Hver gang jeg forteller noen om Angel, advarer jeg dem på forhånd
om at de blir forelska i denne dama etter 30 sekunder.
Det er umulig å ikke elske Angel.
-Få den opp! -Kom igjen, jenta mi!
Lett som en plett.
Hun er svært motivert. For to uker siden deltok hun i første styrkeløftkonkurranse.
Hun flyttet fjell.
Rolige 182 kg, lett som bare det.
-Nå innehar hun delstatsrekorden. -Angel er ei veldig sterk dame.
Hun er seg selv og står for det.
Skulle ønske hun også var sånn i daglig- livet, ikke bare når hun løfter vekter.
Det er interessant å se henne komme ut i verden og gjøre seg mindre,
for jeg tror ikke at hun trives med den hun er.
Jeg har alltid vært veldig usikker på kroppen min.
Det tok meg vel 20 år å innse at jeg ikke hadde behov for en mer maskulin kropp,
at jeg måtte være muskuløs, men at jeg trengte en overgang.
LA TRANSUNGDOM DRIVE MED IDRETT
-Ser ut som hun vil ha medisinen din. -Testosteronblokkere trenger du ikke.
Under Austin Pride i 2019 barberte jeg leggene for første gang.
Jeg tok på meg sports-bh, kjempekort shorts og så meg i speilet.
"Det er meg." Det var utrolig befriende.
Kokongen min bare… Da var det gjort.
Hun går alltid i treningsklær, løper rundt i sports-bh og kort shorts.
Hun vet ikke om noen annen stil enn det.
-Kroppsbygningen min er som et kjøleskap. -Et veldig søtt kjøleskap.
Det hadde vært fint om Angel ikke gikk med treningsklær på date.
Utenfor treningssenteret er Angel svært selvbevisst rundt framtoningen,
og hun unngår de fleste steder i offentlighet i frykt for å bli avvist.
Bare tanken på å handle noe annet enn matvarer gjør meg vettskremt.
Skremmende og angstfylt.
Hvem ser på at jeg velger klær? Passer det kroppstypen? Hva med prøverom?
Får jeg et angstanfall så fort jeg tar på meg denne?
Det bare suger, liksom.
Angel er på vei til å virkelig finne ut hvem hun er,
men hun har noen hinder igjen å forsere.
Hun nærmer seg et vendepunkt i livet,
og nå må noen bare vise henne at hun er perfekt som hun er.
Jeg tror at det bare er folk fra det skeive miljøet som kan vise vei for henne.
Det tror jeg hadde ført til at hun virkelig hadde følt seg anerkjent.
Ja! Vi vil at hun skal trives med seg selv og føle seg trygg hvor enn hun går.
La oss hjelpe idrettsutøveren med å gå for gull både på treningssenteret og utenfor!
DAG 1
VI BLIR ALLE SATT I BÅS. MEN NOEN HAR MOT NOK TIL Å BRYTE SEG LØS.
Kom igjen!
Pause. Pause. Sånn, ja.
-Er dere klare til å løfte vekter? -Har aldri vært klarere i hele mitt liv.
Kjør på. Angel!
Se på de vektene, jenta mi.
Hei!
-En glede å treffe deg. -Hei, Angel.
-Hyggelig å treffe deg. -Unnskyld for svetten.
-Ikke be om unnskyldning. -Hei, nydelige du. Dette er så nydelig.
-Hvor mye løfta du nå? -Det er vel rundt 113 kg.
Antoni klarer det. Han kjenner nok på utfordringa.
-Antoni er den sterke. -Har riktig skotøy.
-Herregud. -Knip sammen rumpa, Antoni.
-Sånn, ja. -Det fiksa du!
MAT OG VIN
Det holder med én gang. Fy søren!
-Ekstremt imponerende. -Veldig imponerende.
Du imponerer meg!
Jøss. Jeg sleit med å ta én repetisjon, og jeg er støl i ryggen nå.
Angel tar mer i markløft enn to ganger min kroppsvekt.
Hun er ei sterk dame.
-Er dette et skeivt treningssenter? -Ja. Eid og drevet av skeive kvinner.
Jøss.
Ja!
-Nå viser du deg bare fram. -To til.
-Lavt ned. -To.
Hadde du holdt denne foran meg, hadde jeg villet løfte den igjen og igjen.
-Jeg vil bare ha smultringen. -Gi meg smultringen!
Du har blitt mentoren hennes. Hvordan har det vært?
Hun er noe for seg selv. Det må hun forstå.
Jeg vil bare at hun skal se hvor vakker hun er.
-Ja. -For Angel aner ikke hvem hun er.
Det var fantastisk å se stedet ditt, men nå vil vi hjem til deg og treffe Katia.
-Kan du vise vei dit? -Kom igjen.
Kom igjen. Takk, alle sammen!
Var dette målet ditt da du var barn? Å bli OL-utøver? Eller er det noe nytt?
Jeg har drevet med idrett siden jeg var sju. Pappa fikk meg gjennom alt.
Fotball, baseball, alt sammen. Jeg sugde i alt, bortsett fra fotball.
Pappa var ganske tydelig: "Du skal prøve alle idrettene."
Selv om jeg bare satt på banen og lekte med blomstene, ville jeg gjøre ham stolt.
Så ble jeg tenåring. Plutselig var jeg blant de nest beste spillerne i området.
Da jeg gikk på UT, ble jeg med på OL-vektløftinglaget.
-Der fant jeg drømmen min. Styrketrening. -Ja.
-Hvor lenge har du bodd i nabolaget? -I én og en halv måned?
-Du er helt ny. -Vi flytta nettopp inn.
-Elsker de små plantene. -Ikke sant?
-Vår små plantevenner. -Velkommen inn.
-For et kjempefint sted. -Ja, det er veldig fint.
Lite personlighet, men dere har bare bodd her i én måned.
Men buttplug har dere fått. Så søtt.
-Hva er det til? -Føttene.
Angel er ung. Angel er 22, og dette er hennes første ordentlige hjem.
Her er det helt kaos.
Det ser veldig studentaktig ut, men hun er ikke student.
Treningsklær.
Det er nok fritidsklær her, ja.
Bak her var det en kjempefin liten peis.
-Stikk inn fingeren. -Gud.
Skal du ta en Julia Roberts?
-Kan jeg få prøve? -Husker du Julia Roberts-greia?
-Jepp. De er løse. De er ødelagt. -Det fikser vi.
-Den vil jeg se på henne. -På meg, da?
-Elsker magetopper. -Kast den ut, så tar jeg den.
Ja, jeg tar den til deg.
Så fin. Denne kommoden elsker jeg.
Skulle ønske at jeg kunne bruke den til pynt, men aner ikke hvordan jeg pynter.
-Flaks at jeg er her. -Det er derfor, ja.
Mye skitten oppvask og en oppvaskmaskin som er full, men ikke slått på. OK.
OK. Ja.
Nei.
Å…
Jeg vet hva dette er, vennen.
Styrkeløft. Ja til medaljene, ja for prisene hun har vunnet!
Du er i en ny verden. Hvordan er selv- tilliten din? Hva tenker du om framtoning?
Ute og på treningssenteret er veldig ulikt.
-Det er rart, for begge eksisterer… -I verden?
I verden, ja.
På treningssenteret føler jeg meg som den mest selvsikre.
Utenfor gjør jeg nok dette ofte, jeg har denne kroppsholdninga, og…
-"Ikke se på meg." -Kroppsspråk.
Vi må finne ut hva som skaper treningsenergien.
Da kan vi bruke hår og sminke som et verktøy, hvis det hjelper.
Jeg sminka meg i hele ansiktet én gang og fikk panikkanfall.
Egenpleie driver jeg ikke med. Har aldri tatt manikyr eller pedikyr. Ikke noe sånt.
Jeg utfordrer deg til å revurdere tankene om egenpleie. Trening er egenpleie.
Du gjør masse som gir deg glede, men vi må skille tingene fra hverandre.
Hvis du bare har én vei til lykken, vennen,
og den veien må stenges for reparasjon, hvilken vei skal du ta da?
-Vi må lære deg noen nye veier. -Ja. Helt klart.
Et par ting fikk meg til å tenke: "Ja vel. Du har utforska litt, ja."
-Magetopp? -Én gang. Visste ikke hva som passet til.
Og den ene gangen jeg gikk med den, føltes den feil.
Garderoben er veldig sporty. Jeg ser ikke deg i garderoben.
Jeg vet ikke. Jeg har ikke funnet min stil ennå, hva som er Angels stil.
OK.
Jeg har alltid likt grunge-stil. 90-tallsrock. Slitte jeans og netting.
-Aner ikke hva som ser bra ut på meg. -Hvis jeg så deg og aldri hadde møtt deg,
og du gikk forbi meg i ditt favoritt- antrekk, hva ville du at jeg skulle tenke?
-Jeg vil føle meg sexy, liksom. -Flott. Det var det jeg ville vite.
Jeg vil gjerne føle meg sexy. For meste- parten av tida føler jeg meg ikke sexy.
Vet ikke hvordan jeg framhever det feminine, for jeg løfter…
-Det er jobben din. -Jeg er idrettsutøver.
Du vil finne en balanse mellom den du er på jobb og den du er inni deg.
Helt klart.
-Var mat viktig for deg under oppveksten? -Jeg spiste støtt.
-Hvem lagde maten? -Mamma lagde alt.
-Pappa grilla en gang i uka. Mamma… -Typisk pappa.
Ja, ikke sant? Det var alltid godt, da. Ikke misforstå. Grillmaten var kjempegod.
Men mamma lagde mat i det daglige. Det var fint.
-Hva lagde hun, som du gleda deg til? -Alt mulig.
Faren er filippinsk. Maten er inspirert av Filippinene.
Hun lagde for eksempel pancit… Det sier jeg sikkert veldig feil.
Ikke se på meg som om jeg snakker tagalog, for det gjør jeg ikke.
-Hvordan går det? -Så hyggelig å treffe deg, Katia.
Jeg vil gjerne ta en liten prat med deg.
Da du og Angel begynte å gå ut, var det et heterofilt forhold.
-Riktig. -Slet du med Angels overgang noen gang?
Noen ganger, ja. I begynnelsen var det veldig vanskelig.
Var det dette jeg ville, liksom? Det var spørsmålet.
Er dette noe jeg er i stand til å takle rent psykisk?
Men jeg elsker henne. Veldig.
For meg er det viktigere enn noe annet.
Gi meg fem. Det var det jeg håpte at du kom til si.
Du begynte overgangen da du var 21?
-Ja. 21. -Hvordan har familien din reagert på det?
Mamma og søsknene var fantastiske. Det tok tid for dem å bearbeide det.
Hva med faren din?
For det var jo faren din som inspirerte deg
og pressa deg til å drive med idrett.
Jeg gjorde det til min siste barriere
før hormonterapien. Å fortelle pappa at det var dette jeg skulle gjøre,
for min egen helses del. Noen ganger ville jeg ikke leve.
Vi har ikke snakka sammen siden den samtalen.
Han kom ikke i jula eller på høsttakkefest sist.
Hva skjedde?
Han forstår bare ikke hvorfor. Jeg vet ikke…
Jeg vil at han skal se at jeg virkelig smiler for første gang i livet.
Nå føler jeg meg virkelig som meg selv, men det er én ting som mangler.
Jeg vil bare ha faren min tilbake.
Jeg vil virkelig bare ha faren min tilbake. Jeg…
Han har ikke vært her. Og jeg har gjort mye kult siden begynnelsen av overgangen.
Alle andre sier at de er stolt av meg.
Men det har pappa aldri sagt etter at jeg tok fatt på overgangen.
Er det greit for deg om jeg kontakter ham?
Sånn at du kan begynne reisen og kanskje få faren din tilbake?
-Ja. -Ja?
Ja, det vil jeg veldig gjerne.
Jeg har lyst til å få i stand samtalen mellom Angel og faren.
Han har hatt stor innflytelse på livet hennes og etterlater et tomrom etter seg.
-Hei, vennen. -Søtt par-alarm. Gurimalla!
-Hvorfor er dette bra for Angel? -Jeg tror at dere kan hjelpe henne veldig.
Jeg elsker deg, liksom, men du trenger litt hjelp.
Det krever fire homofile menn og min ikke-binære dronning
for å lære meg å være jente.
Vet du hva jeg vil si? Vi vil lære deg hvordan du gjør det du har lyst til.
Du er en kvinne. Dette er ei jente.
Du vet hvordan du skal være feminin og selvsikker, du må bare trives med det.
-Er du klar til å sette i gang? -Ja, veldig.
-Greit. -Ja!
-Da kan du kysse damen. -Ha det.
FAB 5-HOVEDKVARTERET
Angel prøver å finne ut av så mange ting i livet nå,
så jeg vil iallfall hjelpe henne med å finne ut hva slags interiørstil hun har
og gjøre hjemmet hennes til et sted der hun føler seg elsket og velkommen.
Jeg vil forsikre meg om at Angel vet at hun er vakker, fortjener å være selvsikker
og fortjener å være seg selv i verden, akkurat som hun er.
Jeg vil treffe Angel og mora for å lære mer om Angels liv,
for jeg tror at de beste samtalene foregår rundt matbordet.
Angel er unik, for hun er så hjertevarm. Det er tydelig at hun har levd
et liv der hun ikke helt var seg selv.
Jeg vil hjelpe henne med å føle seg som kvinnen hun alltid har ønska å være.
Angel har mye støtte på treningssenteret, men nå skal hun snakke med faren sin.
for hun trenger svar på hvor forholdet med faren står.
Angel skal få vite at det ikke spiller noen rolle
hvem som godtar deg eller ei, så lenge du godtar og elsker deg selv.
DAG 2 - MAN ELSKER ANDRE STERKERE VED Å ELSKE SEG SELV FØRST.
Velkommen til Raven Row, verdens nydeligste salong.
-Takk. -Kom, kom.
Her kommer du helt nydelig tidlig om morgenen. La oss snakke om fargen.
Du har nydelige, røde striper.
Skal folk tenke: "Det er naturlig, nydelig hårfarge",
eller skal folk tenke: "Det er heftig, men jeg liker det"?
Du fikk begge deler til å høres flott ut.
-Klarer ikke å bestemme meg. -Jeg følte det selv.
Kanskje det fins en gyllen middelvei.
-Alt jeg gjør er en middelvei. -Jeg elsker gylne middelveier.
Angel må komme inn i prosessen vel vitende om at hun er komplett,
hun trenger ikke å endre seg for noen. Men jeg er jo skjønnhetsekspert.
Jeg må lære henne andre måter å drive med egenpleie på
for å føle seg vakker og selvsikker. For hun er praktfull.
Jeg ville ordne håret ditt først, for jeg vil at vi skal ha det gøy,
at du føler deg selvsikker og blomstrende.
Det hadde vært fantastisk.
Jeg skulle ønske at jeg var den samme der ute som jeg er på treningssenteret.
Artig at jeg har jobba så masse med å finne meg selv,
for det føles som om det er mye jeg ikke vet om meg selv.
Alle er på en tilsvarende reise. Skjønner du hva jeg mener?
Det er OK.
Jeg hadde ingen rollemodeller å se opp til under oppveksten, så aldri transpersoner.
Mine eneste rollemodeller var pappa og idrettsutøvere.
Jeg følte at noe var galt med meg. Det gikk hele dager på videregående
der jeg bare tenkte: "Jeg har det ikke bra, hvorfor føler jeg meg så fæl?"
Men da du gjennomførte overgangen og fikk den forbindelsen, roa det seg ned.
Jeg begynte med hormonbehandling for ti måneder siden.
-Det forsvant da jeg begynte med hormoner. -Hvordan har familien din reagert?
Størsteparten av familien gjennomgikk stegene for å forstå det,
de lærte om det og stilte meg spørsmål.
Men før overgangen starta traff jeg dem et par ganger i måneden.
Etter overgangen ville jeg ikke treffe dem, hanskes med alt sammen
og tvinge dem til å skrive om alt de visste om meg.
Jeg føler meg alltid bare egoistisk.
Tenk på dette. Tror du at det er det cis-heterofile samfunnet som er egoister,
siden det tvang deg til å tilpasse deg noe som ikke var sant for deg?
Nå må du avlære alt det? Det er ikke egoistisk å leve ditt sanne liv.
De som er glad i deg og som står deg nær,
vil virkelig at du skal ha det bra.
Kan de ikke gi deg den omsorgen og tålmodigheten,
så var ikke det forholdet meningen.
Nei.
Angel er en smart, hardtarbeidende og vakker kvinne.
Hun trenger ikke andres godkjenning, for vi kan ikke styre andre mennesker.
Den første og viktigste personen som må godta deg, det er du.
Jeg er så stolt av deg, jenta mi.
Tenk at du er 22 og er der du er. Håper at du stopper og lukter på rosene.
-Jeg mister nok rosene av syne innimellom. -OK. Bevissthet er første steg.
Vi innser at vi ikke er flinke nok til å feire hvor langt vi har kommet,
det gjelder ikke bare deg. Mange sliter med det. Fint at du gjør det når du er 22.
-En "Catch-22". -Ja.
Jeg har lyst til å legge en nydelig, diskré helsminke.
-Jeg aner ikke hva jeg gjør. -Det er kjempelett, jeg lover.
Kan du løfte i rykk, klarer du dette.
Vi vil tilføre ansiktet litt mer farge, og da bruker vi rouge.
Jeg bruker det der hvor sola ville ha brent deg, på en måte,
for det er litt mer flørtende og naturlig å se på.
Ja!
Er du klar til å se den nye Angel? Tre, to, én.
Herregud.
Å, herregud.
-Dette er flott. -Er det ikke fint?
Jeg vet ikke hvem dette er. Dette er en annen.
-Vil ikke gråte, ikke ødelegge sminken. -Vi ordner alt. Vi er jo her.
Jøss.
Du er så vakker, du.
Hei! Herlighet, så vakker du er!
-Jeg har hakeslepp. Skal vi handle? -Ja.
Fortell meg om handleopplevelsene dine så langt.
Jeg hater å handle i butikker. Forrige uke gikk jeg inn i en butikk.
Før jeg visste ordet av det gikk jeg forbi speilene, og da så jeg kroppen min.
Selvsagt går ei vakker jente bak meg. Jeg ser på henne.
Jeg tenker: "Sånn kommer jeg aldri til å se ut.
Jeg kommer aldri til å føle meg så vel og trygg."
Før jeg visste ordet av det hyperventilerte jeg, jeg begynte å gråte.
Katia måtte ta meg med ut av butikken. "Går det bra med deg? Hva er i veien?"
Da visste jeg ikke hva jeg følte, engang. Det var rett og slett desperasjon.
Dysfori. Bare… forferdelig.
Når jeg ser på dette, tenker jeg at ingenting passer eller ser bra ut på meg.
Er det på grunn av størrelsen,
eller fordi du aldri har prøvd slike klær før?
-Jeg er helt hjelpeløs. -Ja.
Jeg har hatt problemer med å skille tykk, sterk og tettbygd fra maskulinitet.
Men også det at jeg ikke er så glad i knæsjfarger og det superfeminine,
den hyperfemininiteten som mange transkvinner forventes å like.
Du kan fortsatt føle deg feminin selv om det ikke er rosa eller kjempejentete.
Ja.
Kunne ikke brydd meg mindre om det maskuline eller feminine.
Men det er et tema for Angel.
Hun må føle seg vel, få se en versjon av seg selv hun aldri har opplevd før.
-Er du klar? -Ja.
-Kan du komme ut og vise oss det? -OK.
-Hva føler du? Hva tenker du? -Jeg kjenner ikke igjen jenta i speilet.
I det hele tatt.
Dette er vel den første kjolen jeg noen gang har prøvd.
Jeg tok på én solkjole én gang og sa: "Nei."
Kasta den vekk. Selv om armene er sterke, gjør størrelsen meg kjempeusikker.
Men i denne kjolen ser de tynnere ut. Det føles bra.
Du sa at du så på andre jenter når du handler og ser på formene deres.
På grunn av snittet får du bitte litt midje, og så har du hoftene.
Det er et lite triks. Føler du at du kunne gått ut med denne kjolen på?
Jeg vet ikke. Jeg blir kjempeusikker på grunn av bilringen,
en etterlevning fra tiden før hormonbehandlingen.
Jeg kjenner ingen kvinner,
kanskje bortsett fra de fremste supermodellene,
som ikke har noen fasong som helst der. Du har ikke noe mer der enn noen andre.
OK.
Du må være snillere med deg selv når du ser deg i speilet.
La oss se på flere ting.
-Angel, vennen? -Ja?
-Kan du vise meg antrekket ditt? -OK.
Hvordan føles det?
Jøss.
Jeg føler meg heit.
-Ja? Vent? Ja! -Dette er hele pakka, liksom.
Hvorfor føler du deg heit? Jeg vet, men du må si det.
Antrekket viser både muskler og figur.
Men buksene gir meg mer fasong enn om alt jeg gikk med var kjempetrangt.
Det fremhever hoftene.
Beltet er feminint, men utstråler også styrke. Det er kjempefint.
Toppen er bare sexy.
Ja, holdning.
Da jeg traff deg i går, bevegde du deg ikke sånn i det hele tatt.
Jøss.
For tolv timer siden kunne jeg aldri ha sett for meg hun der i det der.
Dette er som i en drøm. Jeg kunne aldri ha funnet slike klær selv.
Jeg hadde ingen anelse om at jeg så sånn ut. Det har jeg aldri hatt.
Jeg henter et papirlommetørkle.
Å få se Angel så salig lykkelig over å finne sitt sanne jeg gjennom klærne
gjør meg kjempeglad.
Jeg håper at frøet jeg sådde
oppmuntrer henne til å virkelig trives i sin egen kropp.
At det skaper en dominoeffekt i andre områder av livet hennes.
Jeg elsker absolutt alt av det jeg ser nå. Jeg snur meg og snur meg.
Ja, kast på håret.
-Takk. -Bare hyggelig.
-Takk. -Nei, takk til deg.
Jeg elsker at jeg får være din gode fe.
-Fin butikk, ikke sant? -Helt nydelig.
Jeg ville ta deg med hit, for i slutten av uka har vi…
-Innflyttingsfest. -OK.
Har du arrangert fest før?
I forrige leilighet hadde vi en stor bursdagsfest for Katia.
Men utenom det har det ikke vært noe jeg vil kalle en "fest".
Du skal føle deg like hjemme som på treningssenteret.
Angel føler seg veldig trygg på treningssenteret, men det mange steder
jeg vet at hun ikke føler seg velkommen.
-John og Doug. -Det er Luna.
Så fin jente.
Jeg tar henne med til en fin, lokal butikk der hun kan føle seg trygg.
Interiørdesign og innredning er virkelig noe jeg aldri har tatt opp eller tenkt på.
OK. Som de fleste 22-åringer.
Ektemannen min elsker å fortelle meg hva han mener, selv om jeg ikke lytter.
-Jeg ba faktisk Katia om å bli med. -Virkelig?
Hun måtte bli med, for alt i hjemmet er viktig, særlig når dere bor sammen.
Når du snakker om sola. Hei.
-Hei. -Hei.
-Du ser fantastisk ut. -Ja!
Skoene dine!
Jeg tenkte bare: "Se på deg, da!"
-Kan jeg få bruke buksene også? -Hun stjeler klærne.
Ja, for pokker.
-Jeg kan gå. Se. -Jeg er så stolt av deg.
-Er det første gang ute med høyhælte sko? -Første gang, ja.
-Virkelig? -Fiksa det.
Fantastisk.
Selv om jeg liker sofaen deres, er min regel når det gjelder store ting i hjemmet
som sofaer, senger og spisebord at man velger noe nøytralt.
Puter og tepper kan dere bytte ut etter humør og stemning.
Dette er en oppgradert versjon av vår sofa.
Ja.
-Den er flott. -La oss utforske mer.
Favorittfargen din er grønn, vet jeg.
En av stolene jeg tenkte ville være fin, siden den er grønn, er denne.
-Den er robust og behagelig… -Og veldig myk.
Liker at den er laget av tre materialer.
Trekket, og plastskallet, som er som en vintage Eames-stol,
og så har du metallet her. Tre ulike materialer.
-Veldig fin. -Og veldig unik.
-Den likte jeg. Kjempefin. -Ikke sant?
Jeg sa jo at vi ville finne din stil. Du har god stilsans og god smak.
Det siste året har vært tungt. I 21 år oppdro jeg en gutt.
Det som barnet mitt gjennomgår, har jeg ikke bearbeida skikkelig.
-Har du noen gang møtt noen som er trans? -Nei.
Jeg vet ingenting om transmiljøet.
De vil gjerne bruke toalettene. For meg var ikke det noen stor greie,
men så påvirka det familien min direkte.
Det kom hjem til deg.
Det er vanskelig for meg å ta det inn og komme meg videre.
Min største frykt er å se barnet mitt med sitt nye ytre, som jeg ikke forstår ennå.
Hva er frykten din?
-Å ikke få se barnet som du tenker deg? -Ja.
Men som foreldre har vi av og til et bilde av livet vi tror at barnet vårt vil få,
-og når det ikke skjer, så sørger vi. -Ja.
Men du skal vite at det du så for deg for barnet ditt, ikke er så langt unna.
Det fins lykke der, men Angel savner deg.
Angel savner deg mye mer enn jeg tror at du er klar over.
Jeg vil vite hvordan prosessen startet. Det er nok den største greia for meg.
Hvor kom den tenkemåten fra? Hvordan endra tenkemåten seg?
For det er stor tomrom…
…i hjertet mitt, et stort savn.
DAG 3 VÆR DEG SELV, SÅ TILPASSER VERDEN SEG.
Jeg gleder meg til å lage dem.
Vi har soya, risvineddik og litt sukker.
Av og til liker jeg å bruke sjalottløk eller vårløk.
Med sjalottløkpannekaker.
-Det høres godt ut. -Deilig, salt og skarpt.
-Hei. -Herlighet!
Hei!
Jeg elsker dette… Ha et mor/datter-øyeblikk, nå.
Jeg elsker…
Når livet rundt deg endrer seg så mye, kan en oppskrift hente deg tilbake.
-Du ser bra ut. -Takk, mamma.
Mat har virkelig en fantastisk, nostalgisk kraft.
Du lyste opp da jeg spurte deg om mat fra oppveksten din,
og du nevnte at mor lagde lumpia. Har dere laget det sammen?
Ikke sammen, tror jeg. Har ikke spist det på år og dag.
-År og dag? -Nei. Det er så godt.
-Særlig når hun lager det. Helt ikonisk. -Det var hyggelig sagt.
-Nå skal mamma lære oss det. -Nettopp.
Lumpia er ganske tradisjonelle, filippinske friterte vårruller
med ulike typer fyll.
Jeg liker å skjære opp kjøttdeig.
Da smuldrer den opp og faller lettere fra hverandre…
-Du moser den ikke… -…i panna.
-Nettopp. -Herlighet.
Vil du skjære opp kålen?
-Jeg er vettskremt. -Allerede?
Jeg bøyer fingrene og bruker tuppen av kniven som referanse.
-Er det tynt nok? -Ja.
Ingenting er som mammas godkjennelse.
-Hva nå? -Vi har oppi grønnsakene.
Her er det kål, vårløk og gulrøtter.
-Hvitløk. Soyasaus. -Og litt østerssaus.
Vi fant faktisk lumpiadeig.
Burde ha vært på Chipotle nok til å skjønne dette nå.
Her har vi pisket egg. Det holder det sammen.
-Sånn. Klarte det. -Se der, ja.
De skal være gyllenbrune på alle sider.
Angel fortalte at da hun vokste opp,
så var det faren som fikk henne til å prøve alle idretter.
Det er interessant at jeg oppnår det han ville jeg skulle oppnå som yngre nå.
Husker du min siste fotballkamp? Jeg gråt og hulka da jeg gikk av banen.
"Idrettskarrieren min er over."
Han ga meg en stor klem og sa at han var stolt av meg…
-Han er en god klemmer. -Veldig.
Jeg forstår det veldig, for under siste konkurranse, tenkte jeg:
"Jeg er her." Men så visste jeg at det ikke var meg du ville ha der.
Det er ikke det at han ikke er glad i deg eller ikke…
Han prøver å forstå. Du vet hvordan han er, han trenger tid til det.
Alle trenger tid. Mitt livs kjærlighet trengte tid til å finne ut av det.
Vi kan ikke forvente at alle bare snur på femøringen.
Selv om vi er klare, kan vi ikke gå ut fra at alle andre er det.
Det som ga meg ro i sjela var å se ansiktet ditt for første gang
etter at du begynte overgangen. Smilet.
Bare det å vite at du er lykkelig.
Angels mor er veldig støttende. Hun er sårbar og åpen
om hvordan hun sleit med Angels overgang.
Hun ser bare barnet sitt, og vil at hun skal være lykkelig. Det er aksept, det.
Han kommer fra en tradisjonell, meksikansk familie.
Der fantes det bare én måte, og sånn var det.
Men jeg tror at han kommer dit. Så…
-Det tar sin tid. -Ja.
Ja, ikke sant?
Apropos tid. Disse er nok klare. Hva skjer i slutten av uka?
Noen venner kommer på innflyttingsfest, siden vi ikke har hatt det ennå.
Det blir hyggelig å få det til denne uka.
-Alle vil kose seg, tror jeg. -Jeg også.
Det har jeg helt klart savna. Det er…
…barndom, det der.
Jeg er så glad for at vi fikk til dette.
Det ser pent ut.
Hvordan har du hatt det? Du ser veldig godt ut.
-Takk. -Praktfull.
-Herregud. -Gårsdagen var helt vill.
Fett. Jeg ville snakke med deg fordi,
du vet, en av de tingene vi snakka om, var støtte.
Du var veldig åpen om forholdet til faren din.
Hva trenger du for å føle deg tryggere når det gjelder familien og særlig pappa?
Jeg tror vel bare at jeg trenger å høre ham si at det er OK at jeg er meg.
Er det vanskelig å se på meg eller forstå hva jeg driver med?
Noen ganger, i miljøet vårt, i LHBTIQ-miljøet,
kan vi ofte føle at den andre har makta.
Jeg liker ikke begrepet "å komme ut", for det handler om å slippe folk inn.
Når du sier "komme ut", så gir du den andre makt til å avvise deg,
og jeg tenker at ingen har den makten.
Du har makt til å si: "Jeg inviterer deg inn i livet mitt igjen."
Jeg møtte faren din og spurte ham om han ville møtes og snakke.
Og han sa ja.
Føler du deg komfortabel med at jeg inviterer ham hit til en samtale?
-Gjør du det? -Ja.
Nå sier Angel: "Enten er jeg glad i meg selv, og så blir du med,
eller så må jeg kanskje droppe deg."
Det er kjempevanskelig.
Og jeg vil bare støtte henne gjennom alt dette.
-Hei. Godt å se deg. -Deg også.
-Hvordan går det? -Bra.
-Går det bra med deg? -Ja.
-Fine sko. -Takk.
-Jeg vet ikke hva jeg skal si. -Der er vi samme båt, gitt.
Dette året har helt klart vært vanskelig.
-Et langt år. -Ja.
Hvilke spørsmål vil du ha svar på, Angel?
Jeg bare…
Jeg ville bare vite hvorfor det var så vanskelig å treffe meg?
Forventa du at forskjellen skulle være enorm? Liksom…
Ja. Det gjorde jeg. Min største frykt…
…var å treffe deg. Det var det.
I 21 år oppdro jeg en gutt.
Ikke sant? Jeg følte at jeg hadde svikta deg.
Jeg savner deg virkelig. Savner å ha deg i livet mitt.
Jeg vil gjerne vite hva det var som hjalp deg i prosessen.
Bare fordi jeg vet at vi begge trenger hverandre i livet vårt.
Jeg stilte aldri spørsmål ved det.
Tar du aldri opp temaet, vet du ikke hva det er.
Det var en følelse som murret inni meg. "Noe er annerledes."
Selv om jeg hang med gutta og spilte fotball, og den gjengen…
-Jeg følte meg ikke som en av dem. -Ikke sant.
Da jeg omtalte meg selv som hun og kalte meg Angel, forsvant all annen tvil.
Det er vanskelig å begripe det når barnet ditt forteller deg
noe annet enn det du har sett for deg når det gjelder ditt barns oppvekst.
Men når jeg snakker med deg nå, høres du ut som den samme som jeg oppdro.
I min kultur, når man oppdrar en sønn, sier man at "guttene våre er tøffe."
Menn er menn. De vokser opp og blir gode menn.
Og så behandler man kvinner som prinsesser.
Det er det vi har blitt lært opp til, ikke sant?
Det var alltid det vanskelige. Jeg kunne ikke se for meg deg som en hun.
Jeg er ingen prinsesse, pappa. Jeg vil ikke være noen prinsesse.
Jeg er fortsatt alle de egenskapene du nevnte, bortsett fra mann. Fortsatt meg.
Alle sier: "Jobb hardt, legg deg i selen."
Når jeg trener andre, tenker jeg på det. Jeg vil fortsatt bli som deg.
Ville du at jeg en dag skulle si at du gjorde meg til den mannen jeg er?
Du har gjort meg til den kvinnen jeg er.
Jeg hadde ikke klart noe av det jeg har gjort så langt uten deg.
Og hele veien mens jeg gjorde det, så ville jeg bare ha faren min der.
Jeg har tenkt at hvis han kunne se meg smile nå, hvor glad jeg er, at jeg gløder…
Mora di sa: "Kunne du sett hvor lykkelig hun er, hadde du blitt lykkelig."
Det er alt vi ønsker oss.
-Jeg er glad i deg. -Jeg er glad i deg også.
Kan jeg gi deg en klem til?
Det ordner seg.
DAG 4 JEG IDENTIFISERER MEG MED DEN JEG ER.
Nå vil jeg ha en skikkelig overraskelse.
Kom inn.
Overraskelse!
-Herregud! -Herregud!
-Hvor er jeg? Bor jeg her? -Hos deg selv.
-Hva? -Se på den nye peisen.
Ny marmor, jeg har fått spesiallaget peishylla.
Herregud.
-Jeg snur meg rundt og rundt… -Gjør det.
Jeg vet ikke hva jeg skal si!
OK.
Jeg er helt overvelda.
-De er kjempefine. -Ja til struktur.
Alle er spesiallaget. En til til planter, for det elsker dere. Klar for soverommet?
-Å, herregud! -Jøss.
-Dette er en voksen kvinnes soverom.
Er det en gongong?
-Rommet ser helt annerledes ut. -Det er ikke… Hvor er jeg?
-Dette er så nydelig. -Jeg mangler ord.
Jeg har ingen ord igjen akkurat nå. Bortsett fra disse, da.
Takk.
-Glad i deg. -Det var ektefølt.
Før vi snakker om innflyttingsfesten, hva tenker du om oppskriften?
-Den får jeg til. -Bra.
-Hva føler du om kvelden? -Litt nervøs.
Alle skal smake på maten og se dette fantastiske huset, så vi får se.
-Tusen takk for alt dette. -Skulle bare mangle.
-Jeg gleder meg til å snakke om klær. -OK.
Du kommer til å få se at vi har stappa skapet fullt.
Her er det massevis av skjørt og topper.
Skjørt, ja.
Det er massevis av magetopper, for det vet jeg at du trives med.
Jeg vil at du skal leke deg. Finne kombinasjoner som passer deg.
-Mikse og matche. -Ja.
Jeg vil gjøre det samme som vi gjorde i butikken.
-Jeg vil leke med klær. -Gjerne.
OK… Er dere klare?
Ja! Kom ut, Angel, skatten min.
-Ja! -Jøss!
-90-tallsgrunge. Sexy. -Jeg elsker den mørke delen.
-Det er greia mi, liksom. -Virkelig?
Det er både sexy og nydelig.
-Det er tidenes magetopp. -Endelig, Tanny!
Ja! Sånn, ja.
Jeg føler meg fantastisk.
-Det ser fantastisk ut. -Ett antrekk til.
-Ja, jenta mi! -Jøss.
-Hei, vennen! -Hei!
-Så godt å se deg. -Hei!
-Er det ikke fantastisk her? -Jo, jøss!
-Er ikke huset ditt fantastisk? -Hei. Godt å se deg.
-Hei, Katia. Skatten min. -Hei.
-Er du klar til å se kjæresten din? -Jeg gleder meg sånn.
Angel, skatten min. Sjukt kult.
-Hvem er du? Gurimalla. -Jøss.
-Dette var fint. -Nydelig.
-Det er praktfullt. -Oi.
Sånn, ja.
Vi har helt ulik stil, men det går fint.
Det går bra.
Bort med hendene. Dette programmet er tillatt for alle.
-Smykkene. Beltet. -Håret, sminken, klærne.
-Du ser fantastisk ut. -Ja.
Ingen av dere skuffer.
Det må jeg si. Jøss. Alle antrekkene var helt rå.
Alt er nydelig og praktfullt.
-Hva syns du, Katia? -Jeg tenker bare: "Jøss!"
Vi ville forbløffe deg. Vi har jobba hardt og gjort alt vi kunne
for å få deg til å føle deg like nydelig som du er.
-Vi forguder deg, hele gjengen. -Takk for hjelpen, alle sammen.
Det har vært så mange fantastiske øyeblikk, slik som dette.
Men å kunne se på meg selv og føle meg vakker,
ikke bare se meg i speilet og si: "Du ser bra ut."
Jeg føler meg bra, jeg føler at jeg er vakker og sexy.
-Den første dagen bidro til alt det. -Ja! Ja!
Din personlige vekst denne uka har vært helt utenom det vanlige.
Når vi ser at noen i vårt eget miljø blomstrer,
anerkjenner hvor vakre, sterke og smarte de er,
så er det en seier for oss alle.
Glad i deg, vakre du.
Glad i deg. Kom hit.
-Glad i deg. -Tusen takk.
Ha det gøy i kveld, pust ut litt på kjøkkenet. Ta pauser. Ikke noe stress.
Se på henne, da!
-Glad i dere! -Ha det!
Vær snill, da! Så glad i deg.
DEN NYE ANGEL
FÅR JEG MULIGHETEN TIL Å BERØRE HIMMELEN, GJØR JEG DET.
Elleve, 12, 13, 14, 15, 16…
Atten, 19, 20, 21…
-Var det alt? -Jeg vil ha vingummi.
Bra jobba. Det fortjener du. Kom igjen.
-La oss sette i gang festen. -Unnskyld meg.
-Er dere klare? -Jepp.
Sminken er kjempefin.
-Hun er vakker. -Det er hun.
Jeg elsker at hun vil gi oss kløft.
-Elsker det. -Jeg elsker også å gi kløft.
-Det har jeg lagt merke til. -Hvis du ikke har sett det.
-Ser ikke på annet. -Litt diskré kløft.
-Er du spent? -Jeg er spent.
-Har aldri smakt før. -Spiste det da jeg vokste opp.
En stund siden jeg har kunnet nyte dem skikkelig.
Gleder meg til å gjøre det nå.
Hva lager hun, Ant?
Lumpias er en tradisjonell filippinsk rett mora lagde da hun vokste opp.
De huska ikke sist gang de spiste det sammen.
-Hallo. -Hei!
-Ja! -Ja!
Snurr!
Du vet at hun har verdens fineste bein. Se på den ryggen, da!
Gjør det! Ja!
-Hvor mye tar du i markløft? -Bare 182 kg.
Ingenting, liksom.
Første gang de ser henne uten treningsklær.
De er nok sjokkert.
-Jeg elsker håret. -Takk.
Du er kjempefin.
Jeg har laget lumpia. Dere må smake.
-Jeg vil ha. -Ja!
OK. Fortsett.
Kom igjen. Vis deg fram.
Rist litt på rumpa, nå. Litt rumpe!
Jeg elsker at hun til og med poserer i de klærne. Bra for henne.
Gi dem litt diskré skulder. Elsker det.
OK.
-Hei! -Hei!
-Herregud, så godt du ser ut. -Hvordan går det?
-Du ser flott ut. -Hei, mamma.
Du ser veldig godt ut.
-Jøss. Hei. -Du ser… Å, herlighet.
Du ser flott ut. Kjempeflott.
Se på familien, da.
-Dette er utrolig. -Så stilig.
Jeg liker det.
Du vil liksom ikke gå herfra.
Nå har ikke Angel bare den selvvalgte familien, men også den biologiske.
Det er bare en ting jeg vil vise deg, pappa.
Du var ikke på konkurransen,
men dette var første medalje jeg vant… som jente.
Den gjorde jeg meg virkelig fortjent til.
Fantastisk. Helt fantastisk. Jeg er så stolt av deg.
Takk.
-Unnskyld for at jeg ikke stilte opp. -Det går bra.
Alle må gjøre det i sitt tempo. Ikke sant? Vi kan ta noen skritt nå, og…
Takk. Takk for at du kommer hit.
Ja. Bare hyggelig.
Så koselig, da.
3 UKER SENERE
-Hei, pappa. -Hei.
-Velkommen til mitt trygge sted. -Dette er fantastisk.
Vi fortjener alle kjærlighet, respekt og trygghet,
uansett framtoning og hvordan vi identifiserer oss.
For alle vil egentlig ha det samme.
De vil være lykkelige, følge drømmene sine og være seg selv.
Være ekte, ha kontakt med venner og familie.
Tre, to, én.
Når du vet at de støtter deg… Det er viktig.
Kom igjen, jenta mi.
-Bra. -Den var ny.
Det var den.
Liker du ikke å være med meg? Det er ditt tap, for jeg elsker meg selv.
Ingenting føles bedre enn å leve sitt sanne liv, et liv for din egen del.
Du må klare 52 kg, ellers blir jeg skikkelig flau.
#QEHIPTTIPS
KREM FÅR DEG FREM
FUKTIGHETSGEL
På ulike tider av året trenger huden vår ulike ting.
Om vinteren liker jeg krembasert fuktighetskrem.
Den er litt tyngre, men gir huden din alt det vannet den trenger
pga. den kalde, tørre lufta.
Om sommeren bytter jeg til gelkrem.
Den er lettere, den absorberes lettere.
Ja.
Ikke kast restene bort på fingertuppene. Gi leppene dine et ekstra fuktighetskyss.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen