‎UN SERIAL NETFLIX
‎TAN ‎MODĂ
‎ANTONI ‎MÂNCARE ȘI VIN
‎KARAMO ‎CULTURĂ
‎JONATHAN ‎ÎNGRIJIRE CORPORALĂ
‎SALUTĂRI DIN AUSTIN ‎TEXAS
‎Văleu! Suntem în Texas!
‎Salutare! Ți-ai aranjat cumva părul?
‎Da. Pe sub pălăria de cowboy.
‎MARTIE 2020
‎Până-n inima Texasului!
‎Ne aflăm în minunatul oraș Austin,
‎care e înflorit și frumos, părerea mea.
‎Austin e chiar drăguț.
‎Jonathan, încotro? Ce facem?
‎Eroina de săptămâna asta ‎se numește Terri White,
‎instructoare de dans ‎la clubul de honky-tonk al familiei sale,
‎The Broken Spoke, din Austin.
‎Am auzit de el.
‎- Serios? ‎- E faimos.
‎- De el? ‎- Da.
‎Dacă vreți să aflați ‎cum să cuceriți o femeie, fiți atenți!
‎Bărbații care știu să danseze au succes.
‎Mă numesc Terri White, am 58 de ani.
‎Barul e al părinților mei, ‎James și Annetta White.
‎Îl au de 55 de ani.
‎Nu s-a schimbat deloc.
‎Da, frate!
‎Îmi place dansul ‎fiindcă așa uiți de toate grijile.
‎Da!
‎Lumea ar trebui să nu se mai plângă ‎și să se distreze.
‎Așa! Da!
‎A fost propusă de fiica ei, Ashley.
‎A zis: „Terri e încăpățânată ‎și nu ascultă pe nimeni.”
‎Mama e foarte independentă.
‎Dansăm!
‎Întotdeauna îmi spune să mă mai destind, ‎dar cred că trebuie să fie mai reținută.
‎Îmi spune: „Mamă, termină!”
‎Nu vrea să fie văzută ‎drept bătrânica în colanți.
‎Îi plac pantalonii scurți ‎și cizmele de cowboy.
‎Poartă pantaloni scurți?
‎- La fix pentru country. ‎- Da, scumpi.
‎Amândoi copiii mei au mers ‎la școala catolică
‎și ea se poartă exact la fel ‎și la biserică.
‎Și e nespus de jenant.
‎Sunt o femeie mai în vârstă, ‎dar vreți decolteu? S-a făcut!
‎Îmi las părul lung
‎și breton, că-i mai bine decât botox, nu?
‎Se ascunde după părul lung și blond,
‎dar cred că e o mască ‎sub care ascunde ceva.
‎Ar fi frumoasă chiar și cheală,
‎dar nu cred că ea se simte așa.
‎Nepotul ei cel mare ‎tocmai a absolvit liceul,
‎iar Terri vrea să se mute la ea, ‎să fie mai aproape de serviciu.
‎- Iubire. ‎- Dar…
‎Aici e un mare „dar”.
‎Fiica ei are dubii în legătură cu mutarea.
‎FERMA WHITES
‎Vrei să mănânci, nu-i așa? Poftim!
‎Locuiesc la o fermă de 100 de hectare.
‎Bine, Patriach.
‎Bun băiat! Așa.
‎În prezent, stau singură aici.
‎Ca să umple golul singurătății, ‎se mută întruna.
‎Bine, pornim!
‎Petrece timp cu animalele ei…
‎Touché, ce a spus?
‎…colectează lucruri,
‎își face de lucru pe lângă casă ‎și lucrează la The Spoke.
‎Nu stă locului suficient ‎cât să gătească în bucătărie.
‎La sfârșitul săptămânii, ‎vrea să dea o petrecere pentru nepot,
‎ca să-i arate familiei ‎că e gata să înceapă o viață nouă.
‎Ce frumos!
‎Mi-am iubit mult bunica.
‎Cu iubirea ei, ‎m-a ajutat să depășesc multe greutăți
‎și vreau să fac la fel pentru nepoții mei.
‎Cei cinci fabuloși ar putea s-o ajute
‎să simtă că are controlul ‎asupra vieții și casei sale,
‎dar nu știu dacă va fi deschisă ‎la ideea asta.
‎Nu-mi place schimbarea.
‎Vreau să fiu fericită și să mă simt bine.
‎Ne-așteaptă o texană formidabilă.
‎Bun, acum e acum.
‎Avem misiunea să-i arătăm reginei dansului
‎să se mândrească cu anii ei ‎și să arate că poate fi capul familiei.
‎Da!
‎Și acum, întrebarea cheie, toată lumea!
‎Ce-i aia honky-tonk?
‎ZIUA 1 ‎SPECTACOLUL DE LA BROKEN SPOKE
‎Salut!
‎- Ce faci? James, încântat! ‎- Cum merge? Mă bucur să vă văd.
‎- Ce costum! Ai venit pus pe treabă! ‎- Da, multe zorzoane.
‎Haideți! Vă învățăm să dansați.
‎- Da! ‎- Unde e Terri?
‎Terri e aici.
‎- Nu știe că venim, nu? ‎- Bună!
‎Mă împingi de la mijloc spre dreapta.
‎Împinge tare! Haide!
‎Ce faci, îmi dai o palmă la fund ‎sau dansezi?
‎Vedeți?
‎Ce?
‎- Doamne, eu… ‎- Iată-te!
‎Ce sexy ești!
‎Îmi place la nebunie!
‎Da!
‎Iubi, mă obsedezi.
‎Da.
‎Terri are un corp grozav și flexibil.
‎Șoldurile i se unduiesc ca apa, ‎iar eu vreau să fiu râul ei.
‎M-ați dat pe spate.
‎- Uită-te la tine! ‎- O nebunie!
‎E stăpâna absolută a ringului de dans.
‎Dar dacă era bunica mea,
‎aș întreba-o: „Bunico, ce faci?”
‎- Vai! ‎- Arăți grozav.
‎Ia stai, ce-i învățăm?
‎Un fel de Western Swing. E în doi pași.
‎- Facem așa. ‎- Vai!
‎- Am făcut așa pe la cinci ani. ‎- Încet!
‎Repede, repede, încet.
‎Aluneci.
‎- Ea conduce, Tan. ‎- Repede, repede, încet.
‎Acum doar repeți.
‎Nu ești bebeluș. Nu te uita la picioare!
‎S-a făcut!
‎Secretul e alunecarea picioarelor.
‎Nu vă rupeți picioarele!
‎Ești prea lent.
‎- Încet. ‎- Prea repede.
‎- Repede. ‎- Prea lent.
‎Ai picioare lungi, nu glumă!
‎Și ce cămașă grozavă! Cal scrie pe el!
‎Treci pe cal și gata!
‎Te iubesc!
‎Mă atrage cumva Terri?
‎- Bine. ‎- Sunteți frumoși.
‎Mă faci să roșesc.
‎Văleu!
‎Înainte să plecăm, ‎dansăm pe „Cotton-Eyed Joe”.
‎Ce-ai zis? Abureală!
‎- Abureală! ‎- Mulțam, Kyle.
‎Un', doi, bate pasul și pornim…
‎Un', doi, trei, patru, cinci…
‎- De la capăt! ‎- Un', doi!
‎Un', doi!
‎Abureală!
‎La stânga.
‎Abureală!
‎Baftă! Țineți-mi pumnii!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Mi-e frică.
‎Lasă-te pe seama noastră!
‎Asta e ferma?
‎Vă place?
‎Da, e frumoasă.
‎- Aia e casa mea. ‎- Da.
‎Vă rog să înțelegeți că nu trăiesc așa.
‎- Să vedem! ‎- E vraiște.
‎Bun venit!
‎Bun venit, fată!
‎- Văd tablourile cu cai. ‎- Călușei.
‎Ca la mine casă.
‎Mai mulți cai?
‎Cizmele astea mă omoară.
‎- Pot să mi le scot? E… ‎- Chiar te rog.
‎- Iisuse! ‎- Doamne! Jucării?
‎Vreau să mă joc cu ele.
‎- Alea-s ale mele. ‎- Mersi.
‎- Așa! ‎- Doamne! Mersi.
‎Nu știu cum fac texanii cu cizmele.
‎- E frumos. Are o poveste? ‎- Hopa sus!
‎- Văleu! ‎- Crede-mă, nu ne e frică!
‎- Vai! ‎- Îi e foame calului.
‎Un pic de bandă.
‎Piesa mea favorită. ‎Bunica a făcut-o.
‎- Ciorchinele? Bunica ei l-a făcut. ‎- Struguri și acolo. Îmi place.
‎E jale.
‎Garderoba e vai și-amar.
‎E foarte dezorganizată ‎și reflectă o mie de personalități.
‎Doamne, ce scurți sunt!
‎Una dintre principalele personalități ‎reflectate foarte puternic este…
‎panaramă.
‎Ce frigider!
‎Frigiderul meu micuț!
‎Într-o zi, se va face băiat mare.
‎Cine a pus un pantof pe blat?
‎Da, e și o curea.
‎- E curat, nicio grijă. ‎- Nu e curat.
‎Nu acolo.
‎- Am deficit de atenție. ‎- ADD?
‎- Așa mi se spune. ‎- Și mie.
‎Fac curat acasă.
‎Un pic aici, un pic acolo.
‎Ești ca o mașină de pinball. ‎Peste tot locul. Da.
‎Când vopsesc un perete, dau un pic aici,
‎apoi mă gândesc cum ar arăta aici, ‎apoi vreau să văd cum arată…
‎- Am greșit. ‎- Da. Te-ai prins.
‎M-am gândit...
‎Calul numărul 932,
‎treizeci și trei, treizeci și patru, ‎treizeci și cinci… 936.
‎Zi-mi de pantalonii foarte scurți!
‎- Văd o mulțime, foarte scurți. ‎- Da.
‎Nu port fuste lungi, ‎fiindcă nu pot dansa în ele.
‎- Înțeleg. ‎- Deci am fuste scurte.
‎Nu mi-e teamă s-o arăt.
‎Nici nu vreau să-ți fie.
‎La vârsta mea, arăți ce ai.
‎- Bine. ‎- Dar cu bun-simț.
‎- Cum îți percepi vârsta? ‎- Am 58 de ani.
‎- Da? ‎- În doi ani, împlinesc 60.
‎- Dar mă îmbrac cum vreau eu. ‎- Bine.
‎Da. Fiindcă în sinea ta, ești tânără.
‎Da.
‎Te simți tânără.
‎Ai aceleași gusturi ca dintotdeauna.
‎- Da. ‎- Și ce, să mă îmbrac ca bunica?
‎Nu sunt o boarfă. ‎Doar că țin să fiu ce vreau eu.
‎Terri încearcă ‎să joace rolul unei tinere sexy.
‎Înțeleg cum e să îmbătrânești, ‎fără să simți asta în interior.
‎Dar problema nu dispare. ‎Nici nu va fi mai ușor.
‎Ești o bunică. ‎Asta e realitatea. Ești o bunică.
‎Și mă bucur nespus. Da.
‎Minunat! Să sărbătorim!
‎- Garderoba ta de lucru e gata. ‎- Vreau o versiune elegantă a mea.
‎Atât îmi trebuia.
‎„Bună, Tina!” „Bună, iubito.”
‎„Ce faci mai târziu?”
‎„Ies cu Cei cinci fabuloși.”
‎Aici ce se întâmplă?
‎- E un proiect. ‎- Când l-ai început?
‎Anul trecut.
‎În baie sunt amintirile mele ‎cele mai frumoase.
‎Asta sunt eu.
‎Camera lui Terri.
‎Inițialele ei.
‎Terri peste tot.
‎A trecut o Terri-tornadă pe aici.
‎- Ce se întâmplă în baia asta? ‎- Încă nu m-am prins.
‎Mai bine spus, ‎ce nu se întâmplă în baia asta.
‎Avem colecții, iubi.
‎Asta e viața mea.
‎Sunt piese frumoase.
‎- Vaza aia e frumoasă. ‎- Totul e.
‎- Da. ‎- La second-hand.
‎N-o văd fiindcă sunt prea multe.
‎Casa lui Terri arată exact ‎cum îmi imaginez creierul ei pe dinăuntru.
‎Se petrec un milion de lucruri.
‎Nu-s toate lucruri rele.
‎Dar sunt diferite și au loc toate deodată.
‎E haos.
‎Mă spetesc muncind.
‎Nu merge!
‎Doamne!
‎S-a înțepenit, lucrez la chiloții tăi.
‎Bun, vrei să-i probezi?
‎Da.
‎Să te umplem!
‎- Ia te uită! ‎- Ce rece e!
‎Bine! Strânge din dinți!
‎Vreau să te întreb ceva despre păr. ‎Aveai părul scurt, l-ai schimbat.
‎Am început să mi-l las lung ‎și atunci am observat
‎textura urâtă.
‎Apoi, creștea păr.
‎Și linia părului se schimbă.
‎Diferite chestii. ‎Și m-am gândit că mor. „Ce se întâmplă?”
‎Deci eu…
‎Știu să mă camuflez.
‎Te camuflezi? ‎Ce se petrece cu părul tău acum?
‎- E cam… E un pic… ‎- E ceva foarte intim pentru mine.
‎Da. Pentru că arată nemaipomenit. Deci…
‎E o perucă?
‎- Nu. ‎- Nu.
‎- Știi că-s bun la păr? ‎- Da.
‎Nu spun nimănui nimic despre mine. ‎N-am făcut-o niciodată.
‎Terri nu e total sinceră cu mine ‎despre părul ei,
‎dar vreau să o respect ‎și să o las să-mi spună cât vrea ea.
‎Și sunt gata să am răbdare
‎până când are încredere în mine ‎ca să-mi spună ce se petrece.
‎Arăți nemaipomenit.
‎Ce faci cu părul, ‎cu fața și cu hainele tale
‎arată efectiv… Privește-mă!
‎Nemaipomenit.
‎Aici vorbim de diversitate. Varietate.
‎Nu știu.
‎Doar că mi-e…
‎teamă.
‎Da.
‎Să vă arăt cum se face pe bune la țară!
‎- Nu mă pot uita. ‎- Sunt cowboy la fermă.
‎Bine. Deci asta e bucătăria.
‎- Drăguț. ‎- Rețeta bunicii.
‎O simt aproape dacă o țin aici.
‎Care e?
‎Chec cu banane.
‎- Bunica ta îl făcea adesea? ‎- Da.
‎Îl faci frecvent?
‎Tot timpul. Așa o simt mai aproape.
‎- Da. ‎- Da.
‎Ce frumos!
‎Ea mi-a spus ‎„Terri, poți fi orice vrei. E în regulă.”
‎Și ai avut nevoie s-o auzi.
‎Da. Cine nu are nevoie?
‎Da, absolut.
‎Când se mută nepotul, ‎vrei să îl înveți ceva?
‎Independența.
‎Trebuie să crească și să-și ia zborul.
‎Îl înveți ce te-a învățat pe tine bunica?
‎Da. Vreau să aibă libertatea ‎de a deveni ce vrea el.
‎Nu vreau să devină ‎ce crede el că vrea mama.
‎Da.
‎- Am vești! ‎- Arăți bine.
‎Vreau să vă prezint pe cineva.
‎- E Tanya Tucker! ‎- Tan!
‎- E rochia mea. ‎- Frumoasă!
‎Întâi de toate, avem aceeași mărime.
‎Măi să fie!
‎Cred că toți sunteți de acord
‎că am vrea să vedem mai des ‎umerii și claviculele lui Tan France.
‎Mă înșel?
‎Pe spate!
‎Ce relație ai avut cu fiica ta, ‎când era mică?
‎Ashley a fost greu de crescut.
‎Era foarte independentă.
‎Se arunca pe jos.
‎O apucau pandaliile ‎și nu știam ce să mă fac.
‎- Lui Ashley i-a fost greu. ‎- În ce sens?
‎Cu mine, fiindcă nu știam ce făceam.
‎Câți ani are?
‎- Treizeci și șapte. ‎- Da?
‎Cum se compară ea ‎cu Terri pe când avea 37 de ani?
‎Ea a fost întotdeauna mult mai matură,
‎mai organizată ‎și cred că încearcă să mă schimbe.
‎Deci te simți judecată.
‎Da, sunt judecată
‎și, în final, eu sunt cea țăcănită,
‎fiindcă mă simt bine în pielea mea.
‎Da.
‎Terri se simte vulnerabilă,
‎fiindcă crede că e judecată,
‎iar asta o împiedică să se deschidă, ‎să primească sfaturi
‎și să accepte schimbarea.
‎Salut! Am auzit că dai o petrecere ‎la sfârșitul săptămânii.
‎La absolvirea nepotului meu.
‎- Bine. ‎- Iar voi mă ajutați să mă organizez.
‎Poți duce calul la apă, ‎dar ce nu-l poți face?
‎- Să bea. ‎- Da.
‎- Avem de lucru. ‎- Așa e.
‎Nu plecăm decât într-un fel.
‎Ce spunem?
‎Abureală!
‎Nu v-am auzit!
‎Abureală!
‎SEDIUL CELOR CINCI FABULOȘI, ‎AUSTIN, TEXAS
‎Casa e scăpată de sub control.
‎E cam haos.
‎Când vine acasă, ‎trebuie să se relaxeze și să devină zen,
‎ca să poată petrece clipe frumoase ‎cu nepotul și fiica ei.
‎Terri nu vrea să arate ‎ca o bunică obișnuită.
‎Dar până la weekend, ‎se va putea prezenta lumii
‎știind că e tot rebelă, tot sexy,
‎dar potrivită pentru orice situație.
‎Categoric cred ‎că îi e teamă de îmbătrânire.
‎După părerea mea, e foarte incitant ‎că îmbătrânim.
‎Vreau s-o ajut pe Terri să reușească
‎să se bucure de experiențele sale, ‎în loc să li se opună.
‎Terri nu înțelege dubiile lui Ashley ‎despre mutarea fiului său.
‎Dar la urma urmei, trebuie să discute ‎și să se înțeleagă.
‎În acest fel, pot crește împreună ‎și crea un mediu propice pentru Alex.
‎Vreau să mă concentrez ‎pe lucrurile deosebite legate de Terri,
‎iar chipul i se luminează ‎când vorbește de checul cu banane.
‎Lui Terri îi plăcea când i-l făcea bunica.
‎E timpul să-i transmită asta nepotului.
‎ZIUA 2
‎DACĂ TEXAS AR FI CU CAPUL PE UMERI, ‎N-AR FI AȘA DE DISTRACTIV - MOLLY IVINS
‎Ține-te bine!
‎Da, frate! E bine.
‎Stimulant.
‎N-am mai avut un iubit de mult.
‎- De fapt, te pun la treabă. ‎- Sigur.
‎O să mă ajuți să pun faianța, ‎fiindcă vreau să termini câteva proiecte.
‎Nu sunt genul ‎care nu termină ce începe. Doar că…
‎Nu te cred. Nu trebuie ‎să-mi zici că termini. Eu văd.
‎Vin acasă seara ‎și mă întreb cine a fost pe acolo.
‎- Dar tu ai fost. ‎- Eu!
‎Știi…
‎Dacă nu e ordine la mine acasă… Haos.
‎Păi…
‎Azi cumpărăm faianță cu Terri.
‎Vreau ca baia ei să fie ‎un loc frumos, liniștit, ca la spa,
‎unde să se poată duce ‎ca să scape de griji.
‎Am remarcat culoarea asta la tine acasă ‎în ghivece și vaze.
‎Am vrut s-o folosesc, ‎pentru că vazele din baie sunt frumoase.
‎Mă bucur.
‎O să arate frumos. Îți place?
‎- Îmi place. ‎- Bine.
‎Culoarea mea favorită. ‎Îmi amintește de râul unde înot.
‎Cred că ai reușit să înțelegi ce-mi place.
‎Îmi dau seama ‎că sub aparența de texană dură
‎e cineva în căutarea unei direcții noi.
‎Voilà.
‎Avem faianța.
‎Bine.
‎De fapt, faianța nu e ‎așa de înfricoșătoare.
‎O să fie frumos.
‎- Nu? Vrei să pui una? ‎- Da.
‎Când te ocupi de casa ta, ‎îți oblojești sufletul,
‎iar reducând haosul și dezordinea din casă
‎reduci haosul și dezordinea din mintea ta.
‎Așa că, termină proiectul!
‎Am reușit!
‎- Vezi? ‎- Da.
‎La început te sperii, ‎apoi vezi că merge repede.
‎- O să arate frumos. ‎- Da.
‎Zi-mi ce-ți place la Austin!
‎Mie îmi place ‎pentru că poți fi orice vrei,
‎oricum vrei tu, și e în regulă.
‎Am emoții să ies cu Terri la cumpărături.
‎Mi-e teamă că Terri nu vrea să încerce ‎nimic din ce i-aș sugera.
‎E pentru prima oară că simt asta.
‎M-am gândit să începem cu un joc.
‎Te rog să arunci o privire ‎și să-mi spui care e piatra ta preferată.
‎Ce mă reprezintă?
‎Pe care ai păstra-o acasă,
‎care simți că te-ar atrage.
‎- Bine. ‎- Nu te grăbi!
‎- Ar fi asta. ‎- Ai decis deja.
‎Bine. Asta se numește amazonit.
‎„Ajută la comunicarea ‎gândurilor și sentimentelor
‎fără accentuarea emoțiilor, ‎pentru a aduce liniștea.”
‎- Eu sunt asta. ‎- Da?
‎Fiindcă nu las pe nimeni înăuntru.
‎- Nu prea. ‎- Da.
‎Îmi dau seama.
‎Ești o femeie tare, Terri.
‎Doar mă protejez.
‎Numai pe mine pot conta.
‎Da.
‎- Bine, hai cu mine! ‎- Sigur.
‎Ai spus ieri
‎că ai vrea „o versiune elegantă” a ta.
‎- Da. ‎- Îmi place asta.
‎- Acum arătăm pieptul tău superb. ‎- Știu.
‎Arătăm picioarele superbe.
‎Ce-ar fi să te concentrezi pe o parte?
‎Nu știu cum s-o fac. Nu știu.
‎Atunci dă-mi voie să te ajut!
‎Am ales deja câteva lucruri,
‎dar am o întrebare.
‎- Asta e prea de tot? ‎- Știam că o vei alege.
‎- Îmi spune ceva. ‎- E prea de bunică.
‎Ți se pare? Cu ce bunici ieși tu?
‎Mama mea poartă asta.
‎Așa de scurtă?
‎- Las-o baltă! ‎- Bine.
‎Nu știu cum va răspunde.
‎Mi-e că Terri o să strâmbe din nas.
‎„Nu-mi place. ‎Mi-ai acoperit prea mult corpul.”
‎- Pot să trag perdeaua? ‎- Da.
‎Minunat.
‎- Bun. ‎- Îți place?
‎Nici nu știi.
‎Ne concentrăm pe pieptul tău minunat.
‎Am acoperit o parte din restul, ‎dar ești la fel de sexy.
‎Picioarele tale arată super.
‎Fundul arată super.
‎Spune și tu dacă nu-i o bunică sexy!
‎Nu, ținuta asta îmi surâde.
‎Ai putea avea 25 sau 55 de ani, ‎orice vârstă.
‎Ești în continuare sexy, elegantă…
‎Dar respectată.
‎Toți vor fi cu ochii pe tine ‎în sens pozitiv.
‎Asta am vrut. Ceva elegant, dar casual.
‎- Vreau eleganță. Ca… Da. ‎- Da. Simți asta?
‎Da, o simt.
‎Ca să fie clar, ‎nimeni nu alege ceva pentru Terri.
‎Deci se pare că am progresat deja.
‎Nu trebuie să se vadă pielea întruna.
‎În loc să arăți tot, arată un pic.
‎Să ghicească!
‎Să văd! Dacă nu-ți place, asta e. ‎Fii deschisă și ne jucăm!
‎- Pot s-o trag? ‎- Da.
‎Cum ne simțim îmbrăcată așa?
‎O dai jos de pe mine ‎doar cu curățătorul de cartofi.
‎Zi-mi de bunica! ‎Când a purtat asta ultima oară?
‎Dacă poartă așa ceva, e supersexy.
‎- Îmi place mai mult decât crezusem. ‎- Da?
‎- Bine. ‎- Căci îmi vine bine aici.
‎- Da. ‎- Nu?
‎- E loc pentru fundul mare. ‎- Așa e.
‎Mi se văd picioarele.
‎Te simți ca o băbuță îmbâcsită?
‎- Nu. În niciun caz. ‎- Grozav!
‎- Sunt șocată că îmi place. ‎- Mă bucur să aud asta.
‎- Da. ‎- E supersexy.
‎Doar că nu arăți tot deodată.
‎- Alegi o zonă de interes. ‎- Nu ca o boarfă.
‎- Am înțeles. ‎- Da.
‎Nici nu-ți dai seama ce ai realizat. ‎Nu-mi plac gusturile nimănui.
‎- Bine. ‎- „Nici să n-aud.”
‎RESTAURANTUL LUI JOANN
‎Ai mai fost la brutăria Swedish Hill?
‎Cam de când s-au deschis.
‎- Deci da. Grozav! ‎- Un „da” hotărât.
‎- Bună! ‎- Chef Jen, ce mai faci?
‎Super. Tu?
‎Foarte bine. ‎Ne putem juca puțin în bucătăria ta?
‎- Da, haideți! ‎- Minunat!
‎Mersi mult.
‎BRUTĂRIE
‎Așteaptă-mă o secundă, ‎mă întorc imediat.
‎Terri, închide ochii!
‎Bine, acum deschide-i!
‎Doamne, Alex!
‎- Ce mai faci? ‎- Bine.
‎L-am adus pe Alex.
‎Eram în bucătăria ta ‎când am văzut rețeta de la bunica ta.
‎O preparam împreună cu ea ‎și-mi plăcea tot ce gătea.
‎- Tu ai făcut asta cu bunica ta? ‎- Nu.
‎- Am mâncat-o împreună. ‎- Veți împărți casa.
‎Ce-ar fi să gătiți ceva împreună?
‎Bine, deci…
‎Întâi amesteci laptele bătut ‎cu praful de copt până dispar cocoloașele.
‎Sunt aici. Scena e pregătită, ‎ingredientele sunt prezente.
‎Gata de checul cu banane.
‎- Tot? ‎- Întâi zahărul.
‎- Zahărul? ‎- Bunica așa a zis.
‎Pentru că untul se lipește de fund.
‎Terri și-a intrat în rol.
‎A preluat controlul, fiindcă așa e ea.
‎Pui aia, apoi jumate din margarină.
‎Știi despre ce vorbești.
‎Eu sunt doar un asistent în lumea ei.
‎- Vezi ca margarina… ‎- Îmi place.
‎- O faci ca blenderul. ‎- Bine.
‎Să fie cu spumă.
‎Îmi place mult.
‎Tehnica ta e mult mai bună.
‎Perfect.
‎Bunica mea ne iubea ‎prin mâncarea pe care o gătea.
‎Mă punea să gătesc cu ea, ‎dar eram o echipă.
‎Da. Și voi sunteți o echipă.
‎- Acum știu de ce ții așa la el. ‎- E puștiu' meu.
‎Îl pun în cuptor.
‎Te descurci bine.
‎Am contactat câțiva membri ai familiei. ‎N-are nimeni rețeta pentru glazura cu rom.
‎- O am eu. ‎- Care e?
‎- E aici. ‎- Bine.
‎Începi cu 110 grame de unt,
‎pui romul acolo și-l încălzești cu untul.
‎Apoi, adaugi zahărul.
‎Casa bunicii e foarte diferită ‎de cea unde ai crescut?
‎Da, așa cred.
‎Mama și bunica sunt diferite. ‎Mama e foarte organizată…
‎Îți place structura, ‎pui lucrurile la loc. Și asta…
‎Așa sunt obișnuit și mă simt bine.
‎Ce te atrage cel mai mult?
‎Să plece de lângă maică-sa. Nu.
‎Nu te poți abține.
‎Doar glumesc.
‎Să petrec mai mult timp ‎cu bunica, probabil.
‎- Bravo, Alex! ‎- Să vorbiți.
‎E o persoană cum nu mai întâlnești.
‎- E unică. Ea e Terri. ‎- Distractivă.
‎Îmi doresc să nu aștepte aprobarea altora.
‎- Să fie împăcată cu sine. ‎- Da.
‎- Te iubește mult. ‎- Știu asta.
‎Frumos!
‎Terri a trăit simțindu-se judecată ‎de cei din jur, pentru cum se prezintă.
‎Dar validarea e deja acolo.
‎În fața ei, efectiv.
‎- Poftim! ‎- Familia ei.
‎Așa se face.
‎- Cred că o să vă înțelegeți. ‎- Asta e de mult.
‎El o să te învețe să te organizezi.
‎- Așa e. ‎- Tu, să fie mai liber.
‎Este absolut delicios.
‎- E bun. ‎- Ești un dulce.
‎ZIUA 3
‎DACĂ VREI SĂ TE ÎNȚELEGI CU OAMENII, ‎LASĂ-I SĂ FIE EI ÎNȘIȘI - WILLIE NELSON
‎POLIGON DE TRAS CU ARCUL ‎TEXAS
‎Tragem cu arcul cu mama ta.
‎- Bine. ‎- Deci o să vină un pic.
‎Suntem la poligon
‎pentru că Terri și Ashley ‎trebuie să se înțeleagă,
‎nu doar pentru ele, ci și pentru Alex,
‎iar când oamenii se tem ‎să-și descrie emoțiile,
‎ajută să le dai o activitate.
‎Așa pot face și una, și alta.
‎Cum a fost copilăria ta?
‎Tumultoasă.
‎E un cuvânt foarte bun, ‎după un timp petrecut cu mama ta.
‎Nu este cea mai organizată persoană.
‎Eu am fost o fetiță matură.
‎Da.
‎Deci te-ai crescut singură?
‎Am crescut repede, cred.
‎Și…
‎E greu să am o discuție cu ea…
‎și să o fac să asculte, știi?
‎De asta te temi, că fiul tău se duce ‎în casa mamei tale, iar ea nu îl ascultă.
‎Ea face față grijilor ‎îngropându-se în muncă.
‎Fiindcă dacă trebuie să asculte ‎cu adevărat,
‎atunci trebuie să audă ‎și să recunoască ceva.
‎Da. Și începe să se simtă judecată.
‎Da, și îi vine greu.
‎Dacă te crezi judecat de cei dragi, ‎e un sentiment oribil.
‎Da.
‎O iubesc din tot sufletul
‎și sincer vreau ‎să fie bine pentru amândoi.
‎Da.
‎I-ai putut spune vreodată asta?
‎Știi… Ai cunoscut-o pe mama?
‎Bună!
‎Ce mai faci?
‎Bună!
‎- Ce faci, frumoaso? ‎- Bună!
‎Arăți bine!
‎De ce m-ai adus în pustietate?
‎De fapt, tu poți să pleci, ‎dar noi tragem cu arcul.
‎Frumos! Distracție plăcută! Pa!
‎Pa!
‎Bună!
‎- Merge? ‎- Mă bucur că ai venit.
‎Da.
‎Afli multe vorbind cu Ashley.
‎Simte că mama nu o ascultă.
‎Așa că vreau să o ajut pe Terri
‎să comunice cu oamenii din viața ei ‎fără să se simtă judecată.
‎O să tragem la țintele alea ‎pentru o decorațiune la petrecere.
‎Este…
‎- Sunt cu vopsea. ‎- Vopsea?
‎Culorile liceului nepotului tău.
‎- Minunat! ‎- Super.
‎Da.
‎Puneți trei degete sub săgeată, pe coardă!
‎- Când sunteți gata, dați-i drumul! ‎- Dăm drumul.
‎- Perfect. ‎- Ținta.
‎Vai…
‎- A ajuns acolo. S-a ridicat. ‎- S-a mișcat.
‎- Cât pe ce. ‎- O să închid ochii.
‎- La fix! ‎- Bravo!
‎Da!
‎- Euforică, în sfârșit. ‎- Bate palma! Da.
‎Mai avem un pic.
‎Îl aducem aici, ca să-l pictăm.
‎- Să scriem „Felicitări” aici! ‎- Da.
‎Îmi place că, pe când Alex schimbă cuibul,
‎amândouă lucrați împreună pentru el.
‎- Așa e. ‎- Da.
‎Ea trebuie să înțeleagă
‎că mă voi strădui să fac ce vrea ea, ‎în felul meu.
‎Dar uneori cred…
‎În ce-l privește pe Alex, în inima ei ‎nu crede că mă port cu responsabilitate.
‎Așa e?
‎Vreau ca el să fie răspunzător ‎și să facă trecerea spre vârsta adultă.
‎Trebuie să se ducă la serviciu, ‎să fie productiv.
‎Știu, Ash. Doar că ea e ordonată.
‎Asta eu… Nu am așa ceva.
‎Cum schimbi asta?
‎- Nu vrem să te schimbăm. ‎- Ba da.
‎Nu te judec câtuși de puțin.
‎Ba da.
‎- E o mamă mult mai bună decât mine. ‎- Nu e vorba că sunt mai bună.
‎Vreau doar să știi ‎că-mi doresc mult să mă auzi.
‎- Să asculți. ‎- Știi ce înseamnă asta?
‎Da, înseamnă: ‎„Uită-te la mine când vorbesc cu tine
‎și ascultă-mă, în loc să privești ‎în altă parte și să nu asculți!”
‎Mă port așa ‎ca un mecanism de apărare, Ashley.
‎Mi-a fost greu…
‎Îți e greu.
‎Ba nu e. Nu-mi place.
‎Nu-mi place să mă simt așa.
‎Cu ce te putem ajuta?
‎Lăsați-mă o clipă!
‎Da, sigur.
‎Ce se întâmplă aici ‎face parte din comunicare.
‎Te putem lăsa puțin în pace.
‎Nu e nicio problemă.
‎Mă înțelege greșit.
‎Aud tot ce spune copila asta.
‎Când plec de la ea, mi-e lehamite,
‎dar apoi mă tot gândesc la ce a spus.
‎- E bine de știut. ‎- Și pentru mine.
‎Ea cred că resping tot. N-o fac.
‎Mă termină. ‎Doar că creierul meu nu mai poate absorbi.
‎Înțeleg asta.
‎O iubesc foarte mult. ‎Îi aud fiecare cuvințel.
‎- Dar acum știe că asculți. ‎- Da.
‎Niciodată nu m-am îndoit de iubirea ta.
‎- Sunt un adult și un părinte bun. ‎- Așa e.
‎Și sunt așa fiindcă am învățat asta ‎din iubirea ta.
‎Ai făcut o treabă bună.
‎Da.
‎- Înțelegi? ‎- Da.
‎Mersi, Ashley.
‎Puteți să vă ascultați și mai mult ‎una pe alta
‎folosind un anumit cuvânt ‎pe care să vi-l spuneți,
‎care să însemne ‎că în clipa aia vă simțiți judecate
‎sau că aveți nevoie de timp ‎pentru a procesa.
‎Eu o să zic: ‎„Palma-n fund. Am plecat!”
‎- Eu: „Karamo.” ‎- Bine.
‎- Karamo! S-a făcut! ‎- Karamo!
‎De acord? Bine. Ăsta e semnalul.
‎Dacă o auzi spunându-mi numele, ‎înseamnă că vrea s-o mai asculți.
‎Dacă o spune ea, ‎are nevoie de timp să proceseze,
‎nu mai poate avansa afectiv.
‎Cred că e o bună soluție pentru a înainta.
‎Bine.
‎Karamo!
‎ZIUA 4
‎VULNERABILITATEA NU E O SLĂBICIUNE, ‎CI INDICIUL CURAJULUI NOSTRU - BRENÉ BROWN
‎Poftește și ia loc!
‎Bună!
‎- Pot să-ți ating părul? ‎ -Da.
‎Ai un look foarte drăguț.
‎- Știi deja cum arăt. ‎- Da.
‎Bine.
‎Nu vreau să fie un moment dramatic.
‎Am multă iubire și compasiune
‎pentru oricine are greutăți ‎să-și accepte părul.
‎Știu cât suferă oamenii ‎din cauza problemelor cu părul lor.
‎Putem merge într-o altă încăpere, ‎dacă ai emoții.
‎- Nu am emoții. Sunt paralizată. ‎- Bine.
‎Bănuiesc că Terri are păr sub perucă,
‎dar eu sunt de acord ‎cu orice vrea ea să facă sau să discute.
‎Vreau să fii fericită.
‎Îmi place părul lung, dar… ‎Ai corp frumos,
‎numai că din cauza părului ‎nu se vede silueta de clepsidră.
‎De ce crezi că fac asta?
‎- Ca să te acoperi. ‎- Da.
‎Nu crezi că toată lumea își dorește ‎un corp superb, ca o clepsidră?
‎Sigur.
‎Tu îl ai.
‎Cred sincer ‎că ai putea să-ți porți părul natural.
‎Nu vreau asta.
‎Nu mai am păr. Am avut.
‎Dar sunt curios să văd,
‎pentru că am făcut minuni, efectiv. Și...
‎Pe ăsta nu-l poți aranja.
‎- Ce? ‎- Nu-l poți aranja.
‎E urât.
‎Nu ești urâtă. Tu… Energia ta e diferită…
‎Lumea se așteaptă să arăt cumva. ‎Nu poți pune păr unde nu e.
‎Dacă ți-l aranjezi în față…
‎Nu. Nu este suficient.
‎Vorbesc foarte serios.
‎Dă-mi o versiune mare a lui!
‎- Cum adică? ‎- Mi-l poți aranja pe ăsta.
‎Poți să-l ondulezi foarte mult, dacă vrei.
‎Bine, îmi surâde ideea. ‎Să-ți descopere fața?
‎- Joacă-te cu el! Da. ‎- Da.
‎- Bine. Să-l spălăm! ‎- Da.
‎Nimeni nu mi-a mai ascuns ‎părul său natural.
‎S-a uitat la mine ‎și mi-a zis: „Iisuse, nu azi!”
‎- Mă bucur că-l coafăm. ‎- Fă-l să arate bine!
‎- O să-mi placă. ‎- Da.
‎Îl scurtăm un pic, îi dăm o altă formă ‎și-l facem mai catifelat.
‎Nimeni nu va fi ca mine.
‎- Bine. ‎- Super!
‎Da.
‎Văleu! Scuze!
‎O iubesc pe Terri ‎și vreau să se simtă frumoasă.
‎Dacă ți-o dai jos într-o seară ‎și-ți spui: „Știi ceva? E în regulă…”
‎- Da. ‎- …sună-mă și ți-l fac șuvițe!
‎- Ești un dulce. ‎- Și-l crești.
‎- Ești gata pentru noul look? ‎- Da.
‎Bine. Trei, doi, unu!
‎Arată bine, nu?
‎- Joacă-te cu el! ‎- Foarte bine.
‎Am reușit.
‎Am găsit o soluție, nu-i așa?
‎Da, nu-i așa?
‎Nu știu dacă am progresat
‎să o ajut pe Terri ‎să-și accepte părul ca atare.
‎Da, e foarte drăguț.
‎Dar mă bucur că se simte încrezătoare, ‎sigură, frumoasă
‎și gata pentru următoarea provocare. ‎Cine știe?
‎- Cândva o să mă gândesc la ce ai spus. ‎- Da.
‎Cred că ești foarte frumoasă.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu drag.
‎ZIUA 5
‎DACĂ AȘ FI CÂINE, AȘ DA DIN COADĂ. ‎TERRI WHITE
‎Călărește mai des! Te pricepi.
‎Așa e. Îmi place mult.
‎Știi cu ce mă ajută?
‎Mă gândesc doar la asta când călăresc.
‎Ești ca mine.
‎- Da. ‎- Avem nevoie să medităm.
‎Salutare, coniță!
‎Terri, pari în largul tău acolo.
‎Noua mea viață. Mă mut la Terri. ‎Sper că mi-ai decorat un dormitor, Bobby.
‎Sigur că da.
‎- Exact asta s-a întâmplat. ‎- S-o facem!
‎- Fierbi de nerăbdare? ‎- Da, și am emoții.
‎Bine. Ești gata?
‎- Da. ‎- Bine.
‎- Da? ‎- Doamne!
‎- Măi să fie! Ce frumos! ‎- Nu-i așa?
‎- Incredibil! ‎- Futu-i!
‎E minunat. Parcă n-ar fi casa mea.
‎Și asta e super.
‎Am menținut decorul aerisit,
‎dar am adăugat straturi de textură.
‎- Fotolii. ‎- Favorita mea e aia.
‎- E superbă, nu? ‎- Beton!
‎- În stil marocan. ‎- Da.
‎- Îmi place. ‎- E beton.
‎Nu se poate! Doamne!
‎Ce ai zis că-ți dorești?
‎- Superfrigiderul! ‎- Ce ți-a dat tăticul?
‎Ai un mare Smeg!
‎E nemaipomenit.
‎Să fie bun.
‎A întinerit frigiderul.
‎Lampa bunicii e tot acolo. ‎Îmi place, aduce o pată de culoare.
‎Da.
‎Și cum dulapurile sunt albe, ‎iese în evidență.
‎Sunt copleșită.
‎Mai arată-ne!
‎Patul meu?
‎Patul tău.
‎L-am ridicat. Era frumos.
‎- Doamne! ‎- Dar era ascuns.
‎Doamne!
‎Futu-i!
‎Am pus faianța aici cu Terri.
‎- Da? ‎- Da, noi am făcut-o.
‎- E superbă. ‎- Minunată!
‎Bravo vouă!
‎Crezi că o să ajute ‎în privința haosului?
‎Da. Mă tot trezeam nopțile ‎și nu știam de ce.
‎Din cauza haosului din jur, ‎care te afecta.
‎Da.
‎- Și acum? ‎- Exact.
‎Când ajung acasă, ‎cred că o să mă simt mai…
‎Așa am făcut dimineață!
‎Pornește-l!
‎Da, și am făcut…
‎Bine.
‎Bună!
‎Ai făcut o treabă minunată.
‎Mulțumesc.
‎Și n-o să crească.
‎Păi…
‎Că veni vorba, ți-am mai luat încă ceva.
‎E boneta de la HairClub.
‎Când simți că ești gata de schimbare, ‎poart-o, pentru că stimulează creșterea.
‎O porți de trei ori pe săptămână ‎timp de 20 de minute.
‎Schimbare.
‎Da, când ești gata, ‎te așteaptă sub chiuvetă.
‎- Te iubesc. ‎- Și eu.
‎- Mi-a făcut plăcere. ‎- Scumpi!
‎Ține minte, arătăm un lucru, nu tot.
‎Tot.
‎- Ce părere ai? ‎- Minunat. N-am știut.
‎Super. Și e ceva ‎ce ai vrea să continui să faci?
‎E ușor.
‎Minunat.
‎- Gata pentru Terri? ‎- Da.
‎Bine. Și eu. Intră, Terri!
‎Da!
‎- Arată bine! ‎- Și pantalonii!
‎Nu-i așa?
‎Îmi place fermoarul de jos.
‎Scoate în evidență pantofii?
‎- Da. ‎- Da.
‎Te simți bine? Te simți tu?
‎- Da. ‎- Te mai simți sexy?
‎Desigur.
‎Ești tot tu. Doar că mai elegantă.
‎- Frumoasă. ‎- E mai ușor.
‎- Da. ‎- Foarte frumoasă.
‎Băieți, ați făcut minuni.
‎Nimeni nu mai știe ce știți voi.
‎Nimeni. El a înțeles ‎că am nevoie de disciplină.
‎El m-a învățat cum să plâng.
‎Iar el m-a învățat cum să…
‎El m-a lăsat să fiu eu însămi
‎făcând checul ăla,
‎pe când tu mă priveai spunându-ți
‎că mă pricep la asta. ‎A însemnat mult pentru mine.
‎Ești foarte bună.
‎Tu știi să gătești și tot restul,
‎iar faptul că m-ai admirat ‎a însemnat mult.
‎Știi? M-am simțit mai bine. Da.
‎De-abia aștept să vină Alex.
‎Nu vine aici ca în casa bunicii.
‎- Da. ‎- Vine aici în casa noastră.
‎- Ce frumos! ‎- Da.
‎- Ai o petrecere de pregătit! ‎- Da.
‎- Da! ‎- O să-mi lipsești.
‎- Și voi mie. ‎- Pa!
‎Sunteți drăguți.
‎Sunteți cei mai buni!
‎- Te iubesc, Terri. Distracție plăcută! ‎- Pa, prieteni!
‎- Pa! ‎- Pa, scumpi!
‎LA DESPĂRȚIREA DE TERRI, PRODUCȚIA ‎A FOST OPRITĂ DIN CAUZA COVID-19.
‎DUPĂ UN AN, ‎CEI CINCI FABULOȘI S-AU ÎNTORS ÎN TEXAS.
‎MAI 2021
‎FAMILIA DE LA BROKEN SPOKE ‎A AVUT UN AN GREU.
‎TATĂL LUI TERRI, JAMES WHITE, ‎S-A STINS.
‎Aproape am ajuns.
‎Am emoții.
‎- Da? ‎- Dar în sens pozitiv. Da.
‎S-au schimbat atâtea. Un întreg an. ‎Oare locuiește cu nepotul?
‎Chiar mă întreb.
‎Am ajuns.
‎Doamne!
‎Mă trec fiorii.
‎- Și pe mine. ‎- Efectiv.
‎- Super. ‎- S-o facem!
‎Bine. Da!
‎- Așa. Mergem? ‎- Bine. Da.
‎Am emoții la revederea lui Terri, ‎fiindcă s-au întâmplat atâtea într-un an
‎și mi-e să nu se fi întors ‎la vechile metehne.
‎După tine!
‎Salut, băieți!
‎Terri!
‎- Doamne! ‎- Terri!
‎Ce minunat arăți!
‎- Arăți grozav! ‎- Doamne!
‎Ce frumușică ești! Ce mai faci?
‎- Bine. ‎- Doamne!
‎Bună!
‎Ce frumos îți stă părul!
‎- M-am gândit la tine atunci. ‎- Doamne!
‎Bună! Doamne! Cât pe ce să nu te recunosc.
‎- Știu. ‎- Mai să nu te recunosc.
‎A trebuit să fac ce a zis Jonathan. ‎Am făcut-o.
‎- Asta nu voiai să-mi arăți? ‎- E adevărat?
‎- Da. ‎- E părul tău adevărat?
‎Da, e părul tău.
‎- De ce îl ascundeai? ‎- Știu!
‎Nu pot… Nici nu-mi vine…
‎- Sunt copleșit. ‎- Șocat.
‎În viața mea n-a fost atât de șocat!
‎Ce mai faceți?
‎- Lasă-ne pe noi! ‎- Spune-ne tu!
‎Mi-a mers minunat.
‎Întâi de toate, ‎condoleanțe pentru tatăl tău.
‎- Un om adorabil. ‎- Groaznic. Era…
‎- Motivul pentru care veneau toți. ‎- Da.
‎Avea un talent aparte ‎să te facă să te simți deosebit.
‎- Și asta îmi plăcea la el. ‎- Da.
‎De cum am intrat, ‎i-am simțit căldura și ospitalitatea.
‎Exact.
‎- Nepotul s-a mutat la tine? ‎- Da.
‎- Da? ‎- A stat la mine opt luni.
‎Apoi, tatăl lui vitreg a murit.
‎Soțul lui Ashley.
‎- Un infarct masiv. ‎- Doamne!
‎A trecut prin multe.
‎Doamne!
‎- Bună! ‎- Ashley!
‎Ce mai faci?
‎- Și ce mare e Alex! ‎- Da!
‎- E adult. ‎- Știu.
‎Cât mă bucur să te văd!
‎Arăți minunat!
‎Cum merge?
‎- Merge. ‎- Ce mai faci?
‎Îi merge bine.
‎- Plâng deja. ‎- Nu-i nimic.
‎- Nu te abține!
‎- A fost un an foarte greu. ‎- Da.
‎- Sunt curate. ‎- Mersi.
‎Cu plăcere! Am cu mine.
‎- Întotdeauna am nevoie. ‎- Să vă spun ceva hazliu.
‎Ca să-și ia gândul de la asta.
‎Am avut o problemă după ce ați plecat.
‎Și am zis: „Karamo!”
‎M-am gândit la voi tot anul ‎și am vrut să vă contactez,
‎fiindcă ziua petrecută cu voi ‎ne-a schimbat radical relația.
‎Chiar m-a ținut tot într-un „Karamo”.
‎Când soțul era la spital, ‎ea era în parcare.
‎Nu putea să intre, ‎însă doar gândul că era acolo…
‎La 21:00 îmi tundea gazonul.
‎Fiindcă asta făcea soțul meu.
‎Așa că vreau să vă mulțumesc ‎din tot sufletul.
‎Mama are o casă de care se mândrește,
‎noi comunicăm.
‎Și vă mulțumesc ‎că am înțeles-o pe mama așa cum era ea
‎și i-am înțeles vulnerabilitatea ‎legată de păr.
‎I-a cauzat foarte multă anxietate.
‎- Vă mulțumesc. ‎- Îl iubesc.
‎Pentru el m-aș face gay.
‎Atunci ar trebui să… ‎Ar trebui să facem alte chestii…
‎Energia ta pare mai în largul ei ‎în pielea ta.
‎E o adevărată transformare. Chiar e!
‎- Alex, cum îți merge? ‎- Bine.
‎- Nu mă las. E bine. ‎- Da.
‎- Cum reușești să mergi mai departe? ‎- Am grijă de ele.
‎Dacă ele sunt bine, sunt și eu.
‎- Ești un drăguț. ‎- Da.
‎- Așa e. ‎- Nu-i așa?
‎Îmi seamănă mai mult decât recunoaște.
‎Da.
‎Terri, înainte să plecăm, ‎mai avem un dar pentru tine.
‎Doamne! Bine.
‎Ashley! Privește!
‎- Îmi place! ‎- Și tata e acolo.
‎Cine-i tipa?
‎- A părăsit clădirea. ‎- Boarfa!
‎Ne-a fost greu în 2020.
‎A fost anul pandemiei, ‎al pierderilor, al schimbărilor.
‎Dar e și un moment să ne amintim
‎ce contează cu adevărat, ‎faptul că suntem împreună.
‎Terri a absorbit toate nenorocirile ‎ce s-au abătut asupra ei
‎și le-a transformat în atașamentul ‎față de fiica ei, de nepotul ei.
‎E minunat s-o văd cât a crescut.
‎E o lecție pentru toți.
‎Chiar dacă ai avut parte de greutăți, ‎nu înceta să crești!
‎Trebuie să perseverezi.
‎- Pa! ‎- La revedere, prieteni!
‎- Rămas-bun! ‎- Pa!
‎- Country să trăiască! ‎- Să trăiască!
‎Nu v-am auzit!
‎Abureală!
‎Nu v-am auzit!
‎Abureală!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎#SFATTAREQE
‎Neon, vino încoace!
‎Dacă sunteți ca mine, ‎anul 2020 v-a mai adus încă un cățel.
‎Am adoptat-o de la adăpostul de câini.
‎Sfatul de astăzi ‎este despre croitoria canină.
‎Da, au din naștere o blană superbă,
‎dar o vom pune în evidență cu accesorii.
‎Totul e legat de zona de confort ‎a animăluțului.
‎Pentru Neon, înseamnă aproape exclusiv
‎peruci și tutu-uri.
‎Nu. Alta!
‎Mai bine. Dar se poate și mai bine. Alta!
‎Perfect. Nu, Ant?
‎Neon! Ești foarte frumoasă!
‎Da.
‎Lăsând gluma,
‎adoptarea unui câine ‎înseamnă distracție și responsabilitate,
‎dar vă poate schimba viața. ‎Gândiți-vă!
‎- Da! ‎- Da!
‎Bravo, fetița!
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu