EN NETFLIX-SERIE
MOTE
MAT OG VIN
KULTUR
KROPPSPLEIE
HILSEN FRA AUSTIN I TEXAS
Du store min. Vi er i Texas, folkens!
Morn, ja. Kasta du på håret nå?
Ja. Inni cowboyhatten min.
MARS 2020
Dypt inne i Texas' hjerte
Vi er i den nydelige byen Austin, som står i full blomst og er vakker, må jeg si.
Austin er en yndig by.
-Hvor og hva skal vi, Jonathan? -Denne ukas helt heter Terri White.
Hun er danselærer i twostep på dansebula hun eier med familien,
Broken Spoke i Austin i Texas.
-Den har jeg hørt om. Den er berømt. -Har du hørt om den?
Vil du vite veien til en kvinnes hjerte? Her har du den.
Menn som danser, får alltid snøret i bånn.
Jeg heter Terri White. Jeg er 58 år gammel.
IKKE KØDD MED TEXAS
Foreldrene mine, James og Anetta White, har eid Broken Spoke i 55 år.
Stedet har ikke endret seg det grann.
Visst pokker!
Jeg elsker å danse, for da glemmer man alle bekymringer.
Folk må slutte å slenge dritt og heller bare kose seg.
Sånn, ja. Ja!
Hennes datter, Ashley, nominerte henne.
Hun sa: "Terri er sta. Hun hører nødig på dem rundt seg."
Mamma gjør som hun selv vil.
Boogie!
Hun ber meg om å slippe meg mer løs, mens jeg mener hun bør legge bånd på seg.
"Slutt, mamma", sier hun.
Hun vil ikke være "gammel dame i tights". Dongerihotpants og cowboyboots er greia.
-Går hun med dongerihotpants? -Perfekt der.
Ja, vennen.
Barna mine har gått på katolsk skole. Hun er seg selv i kirka også.
Det er skikkelig flaut, liksom.
Jeg er eldre, men viser jeg kløft? Det kan du vedde på.
Jeg har langt hår. Og lugg.
Det er da bedre med rynkeskjuler enn Botox-ampuller?
Hun gjemmer seg bak langt, blondt hår, men jeg tror det er kamuflasje, en maske.
Hun hadde vært vakker selv som skallet. Det tror jeg ikke at hun syns selv.
Hennes eldste barnebarn er ferdig på high school.
Terri vil at han skal flytte inn, bo nærmere nytt lærested.
-Kjærlighet. -Men… Det er et stort "men".
Dattera er ikke så sikker på om det er den beste bo-ordninga.
Du trenger litt mat, du? Vær så god.
Jeg bor på familiens kvegfarm, som er på tusen mål.
Greit, Patriarch. Flink gutt. Kom igjen.
Akkurat nå bor jeg her alene.
For å fylle tomrommet etter ensomheten, er hun konstant på flyttefot.
Sånn, ja.
Hun driver med dyr.
Touché, hva sa han til det?
Samler på ting.
Hun pusler med prosjekter hjemme, og så jobber hun på The Spoke.
Hun er ikke i ro lenge nok av gangen til å lage mat på kjøkkenet.
I slutten av uka vil Terri holde skoleavslutningsfest
og vise familien at hun er klar for et nytt kapittel i livet.
Det var fint, da.
Jeg var så glad i bestemor, jeg.
Hun var så glad i meg, og det hjalp meg med å komme meg gjennom mye.
Jeg vil at barnebarna mine skal få oppleve det samme.
Jeg tror at Fab Five kan gi henne
vissheten om at: "Det er mitt liv, mitt hus. Terri har kontroll."
Men jeg vet ikke om hun er åpen for det.
Jeg liker ikke forandring. Jeg må være lykkelig og trives.
Hun er noe helt for seg selv.
Nå er jeg klar.
Oppdraget vårt er å vise dansedronninga
at hun kan bære alderen med stolthet og være familiens matriark.
-Ja! -Yee-haw!
Nå til det viktigste av alt. Hva er en dansebule?
DAG 1 OPPGJØRET VED THE BROKEN SPOKE
Hei!
-Så hyggelig, James! -Hvordan går det?
TERRIS FAR
-Så mye bling! Du leker ikke butikk! -Masse bling, ja.
Bli med. Vi skal lære dere å danse.
-Hvor er Terri? -Hun er her inne.
-Hun vet ikke at vi kommer? -Hei, dere!
Du skyver alltid fra med høyrefoten. Skyv hardt. Skyv.
Klapper du meg på rumpa, eller får du meg i gang?
Ikke sant?
Hva?
Herregud, jeg bare… Terri!
Se på deg, da. Du er heit.
Jøss!
Mamma mia! Jeg elsker dette!
Ja!
Nå ble jeg helt oppslukt, altså.
Terri fremhever form og fasong på en utmerket måte.
Hoftene hennes er som vann. Jeg vil kveile meg rundt henne som ei elv.
-Nå ble jeg litt satt ut her. -Men se på deg, da!
Hun står midt på gulvet, har full kontroll og ser heftig ut.
Men om det var bestemora mi, ville jeg si: "Hva driver du med, bestemor?"
-Du ser helt fantastisk ut. -Hva lærer du bort?
En slags Western Swing. Det er en twostep.
-Sånn som dette. -Du store.
-Sist var da jeg var fem. -Rolig.
Raskt, raskt, sakte. Glidende.
-Hun fører, Tan. -Raskt, raskt, sakte. Sånn, ja. Gjenta.
Du er ingen smågutt. Ikke se ned på føttene.
-Jeg har deg. -Hemmeligheten er glidende føtter.
Ikke bryt bevegelsen. Du er for treg.
For rask. For treg igjen.
Du har lange føtter, altså. Jøsse navn.
Se på den fine skjorta, da. Det er en hest på den.
-Opp på hesten og ri, nå. -Jeg elsker deg!
-Er jeg forelska i Terri? -Dere er vakre, altså.
Nå rødmer jeg.
Du store min.
Før vi drar, tar vi Cotton-Eye Joe.
Hva sier dere? Pisspreik.
-Pisspreik! -Takk, Kyle.
En, to, tramp, gå og…
En, to, tre, fire, fem…
-Og fra toppen. -En, to!
En, to!
Pisspreik!
-Til venstre. -Pisspreik!
Pisspreik!
Ønsk meg lykke til.
-Ha det, alle sammen. -Ha det!
-Jeg er redd. -Bare hopp i det.
Er dette kvegfarmen?
-Jøss. -Syns du den er fin?
-Ja, nydelig. -Det er huset mitt.
-Ja, det er det. -Jøss.
Dere skal vite at jeg ikke bor slik til vanlig.
-Få se, da. -Det er et kaos.
-Hei! Velkommen! -Velkommen, jenter.
-Hester i innredningen, ja. -Hester.
-Sånn er det der jeg kommer fra. -Flere hester?
Disse bootsene er drepen, altså.
-Kan jeg få ta dem av? De… -Ja, kom igjen.
Herregud, der er det leker som jeg vil leke med.
-Alt er mitt. -Takk.
-Sånn. -Gurimalla. Takk.
De bootsene. Hvordan klarer texanerne dem?
-Så vakker. Har hun en historie? -Hoppla!
Vi lar oss ikke skremme, altså.
-Du store! -For en sulten hest!
Hårextension man limer på.
Det er favoritten, som bestemor lagde.
-Druene? Bestemora lagde dem. -Druer overalt. Jeg elsker temaer.
Au da.
Skapet er jo helt katastrofe.
Det er så uryddig. Her inne bor det tusen personligheter, liksom.
Den var kort, du.
En av hovedpersonlighetene, som virkelig stikker seg ut, er tøsa.
-For et kjøleskap! -En smårolling av et kjøleskap.
-En dag blir han stor gutt. -Hvem satte en sko på benkeplata?
-Der er det et belte også. -Helt nytt og rent.
-Det er det ikke! -Den skal ikke stå der.
-Jeg har alvorlig ADD. -ADD?
-Mitt kallenavn. -Mitt også.
Jeg vasker huset. Tar litt her, litt der. Litt hit, så dit.
Du er som et flipperspill. Du er høyt og lavt.
Når jeg maler en vegg, tar jeg litt her. Men hvordan blir det der?
Så lurer jeg på hvordan…
-Jeg mislyktes der. -Det ordner seg.
Hest nummer 932,
33, 34, 35… 936.
Fortell meg om de korte underdelene. Det er veldig mange av dem her.
Jeg bruker ikke lange skjørt, for dem kan du ikke danse i.
Da blir det korte skjørt. Jeg er ikke redd for å vise meg frem.
-Det skal du ikke være. -På min alder viser man det man har.
Men ikke på en løsaktig måte.
-Hva tenker du om alderen din? -Jeg er 58. Om to år er jeg 60.
-Men jeg kler meg sånn som jeg vil. -OK.
-For jeg føler meg ung innvendig. -Ja.
Man føler seg ung. Man har samme smak som før.
Må jeg kle meg som ei bestemor, liksom?
Jeg er ikke ei tøs, jeg vil bare være den jeg ønsker å være.
Terri prøver å spille rollen som ung og sexy.
Jeg forstår hvordan det føles å eldes, men ikke kjenne det inni seg.
Men det er ikke noe som går over. Det blir ikke lettere med årene.
-Du er jo bestemor. Det er et faktum. -Det største i livet mitt. Ja.
Fantastisk. La oss lovprise det, da.
-Du har jo arbeidsgarderoben din klar. -Vil se en stiligere utgave av meg selv.
Det var alt jeg trengte.
-"Hei, Tina." -"Hei, jenta mi. Hva skal du etterpå?"
"Jeg skal henge med Fab Five."
-Hva foregår her? -Det er et prosjekt.
-Når begynte du med det? -I fjor.
På badet har jeg de fineste minnene. Dette er meg.
Det er et Terri-rom. Terris initialer. Bare Terri.
Terri-tornadoen tok tak.
-Hva er greia med badet? -Det har jeg ikke funnet ut ennå.
Eller kanskje heller: "Hva er det som ikke er greia her?"
-Her er det samlinger, vennen. -Dem lever jeg for.
Noen vakre gjenstander. Den vasen er jo nydelig.
-Det er den eneste. -Kjøpt brukt.
Ser det ikke, det er for mye her.
Terris hus ser ut akkurat sånn som jeg ser for meg at hjernen hennes er.
Det er så mye som foregår. Men ikke alt er ille, altså.
Det er bare så mye forskjellig. Og alt skjer samtidig. Det er et kaos.
-Nå står jeg på. Men denne virker ikke! -Herregud.
Undertøyet ditt sitter fast. Vil du prøve det?
Ja.
Nå fyller vi opp hos deg.
-Se der, ja! -Så kaldt!
OK. Bare spill med.
Jeg har et hårspørsmål til deg. Du hadde kort hår, så endra du frisyre.
Jeg lot det vokse ut. Det var da jeg oppdaget… dårlig tekstur.
Så falt noe hår av. Så flyttet hårfestet seg.
Ulike ting. Du tenker: "Nå dør jeg. Hva er det som skjer?"
Derfor…
Jeg kan å kamuflere meg.
Kamuflasje? Hva er greia med håret ditt nå for tida, da?
-Har vi et lite… -Håret mitt er noe veldig privat for meg.
Ja. For rent visuelt sett, så ser håret ditt fantastisk ut. Er det…
…en parykk?
-Nei. -Nei.
-Du vet at jeg er frisør? -Ja.
Jeg forteller aldri noen noe om meg selv. Det har jeg aldri gjort.
Terri er ikke helt ærlig med meg om håret.
Men vil gi henne rom til å være så ærlig som hun ønsker.
Jeg vil være tålmodig, slik at hun kan fortelle meg mer når hun stoler på meg.
Du ser fantastisk ut.
Det du gjør med hår, ansikt og klær, ser bokstavelig talt… Se på meg.
Det er fantastisk. Dette handler om utvalg og spillerom. Å variere.
Jeg vet ikke, jeg. Jeg er bare…
-Redd. -Ja.
Jeg skal vise deg hvordan ekte gutter fra landet gjør det.
-Jeg klarer ikke å se. -Jeg er cowboy på kvegfarm.
-Dette er kjøkkenet. -Det er bestemors oppskrift.
-Hun er nær meg når den ligger her. -Hvilken?
Banankake. Den beste.
-Lagde bestemora di det til deg? -Ja. Ofte.
-Lager du det ofte? -Hele tida. Jeg føler meg nærmere henne.
Ja. Det er veldig fint, da.
Det var hun som sa: "Du kan bli hva enn du vil, Terri. Det går fint."
-Som barn trenger man å høre det. -Hvem gjør ikke det?
Helt klart. Er det noe du vil lære barnebarnet ditt når han flytter inn?
Å bli uavhengig. Han må vokse og få luft under vingene.
Vil du lære ham det di bestemor lærte deg?
Ja. Han skal ha friheten til å bli den mannen han ønsker å være.
-Ikke bli det han tror mora hans vil. -Nei.
Store nyheter i Texas. Jeg har en jeg vil presentere deg for.
-Det er Tanya Tucker! -Tan!
Jøss!
-Det er kjolen min. -Nydelig!
Vi to bruker samme størrelse. Det er festlig.
Se der, ja.
Alle kan nok enes om at verden trenger mer av Tan Frances skuldre og kravebein.
Ikke sant?
Dupp meg!
-Hva slags forhold har du og dattera di? -Ashley var litt vanskelig å oppdra.
Hun var veldig egenrådig. Hun eksploderte.
Fikk raseriutbrudd. Hva skulle jeg gjøre?
-Ashley fikk det tøft. -Hva mener du?
Med meg. For jeg visste ikke hva jeg drev med.
-Hvor gammel er Ashley? -37.
Hvordan er hun som 37-åring sammenlikna med deg?
Hun har alltid vært modnere og mer organisert. Hun prøver å forandre meg.
Du føler at hun dømmer deg?
Ja, jeg føler at jeg blir dømt. Og så er det jeg som er sprø,
-siden jeg trives med å være som jeg er. -Ja.
Terri har noe sårt over seg, for hun føler at hun blir dømt.
Det forhindrer henne i å åpne seg og ta imot råd, godta forandring.
Hei. Jeg hørte at du skal være vertskap for kurvfest til helga, jenta mi.
En skoleavslutningsfest for barnebarnet. Dere må hjelpe meg med orden og struktur.
-Selv om hesten får vann, må den … -Drikke selv.
-Da er oppgaven vår klar. -Det har vi.
-Vi kan bare avslutte på én måte. -Hva sier dere?
-Pisspreik! -Visst pokker.
Pisspreik!
FAB 5-HOVEDKVARTERET
Huset er åpenbart ute av kontroll. Det er litt kaotisk.
Når hun kommer hjem, trenger hun å kunne slappe av og være helt "zen",
slik at hun kan få tilbrakt kvalitetstid med barnebarnet og dattera.
Terri er kanskje redd for å bli seende ut som ei tradisjonell bestemor.
Men når denne uka er omme, kan hun vise seg fram for verden,
men fortsatt vite at hun er vill og sexy,
men kledd passende til ulike situasjoner.
Jeg tror nok helt klart at hun er redd for aldringsprosessen.
Jeg mener virkelig at det er spennende at vi får lov til å eldes.
Jeg vil hjelpe Terri til å komme dit,
at hun kan feire endringene, ikke prøve å gjøre motstand mot dem.
Terri forstår ikke hvorfor Ashley er i tvil om hvorvidt sønnen bør flytte inn.
Nå må de kunne sette seg ned sammen og prøve å forstå hverandre.
Da kan de vokse og skape trygge, gode rammer for Alex.
Jeg vil konsentrere meg om det som er flott og unikt med Terri.
Ansiktet lyser opp når hun snakker om denne banankaka.
Terri elska at bestemora lagde den. Nå må hun gi den videre til sønnen sin.
DAG 2
HADDE TEXAS VÆRT ET NORMALT STED, HADDE DET IKKE VÆRT LIKE GØY DER.
-Hold deg fast. -Ja, vennen! Det var ganske bra.
Pirrende. Jeg har ikke hatt kjæreste på lenge.
-Jeg skal sette deg i arbeid. -Greit.
Du må hjelpe meg med noe flislegging. Hjelpe meg med å avslutte noen prosjekter.
Jeg er ikke typen som ikke gjør meg ferdig. Det er bare…
Det tror jeg ikke. Ikke si det du tror at jeg vil høre. Jeg har øyne.
Hver kveld spør jeg meg: "Hvem i helvete har vært her?"
-Og så var det deg. -Det var meg!
Du vet…
Er det ikke ryddig hjemme hos meg, så er det kaos.
Vel…
I dag skal vi kjøpe fliser.
Jeg vil gjøre badet til et vakkert, fredelig og spa-aktig rom
der hun kan gå inn og glemme alt annet rundt seg.
Jeg har lagt merke til at flere krukker og vaser har litt av denne fargen i seg.
Den fargen vil jeg plukke opp, for vasene på badet ditt er veldig fine.
-Godt å vite. -Dette blir veldig fint. Liker du det?
Jeg elsker det. Favorittfargen min. Den minner meg om elva jeg badet i.
Du har virkelig forstått hvem jeg er, du.
Jeg ser at det fins noen der under denne voldsomme Texas-fasaden,
som ser etter en ny retning.
-Voilà. -Jøss.
-Her skal flisene legges. -Jøss.
Fliser er egentlig ikke så skummelt å legge.
-Det blir veldig pent. -Vil du også legge en?
Å ordne hjemme er som balsam for sjelen.
Hvis du reduserer kaoset og virvaret hjemme hos deg,
så er det lettere å bli kvitt kaoset og virvaret i hodet.
Gjør deg ferdig, liksom.
-Jeg klarte det! -Se der, ja.
Først er det skummelt, så klarer du det på en ettermiddag.
Det blir kjempefint.
Hva elsker vi med Austin?
Jeg elsker Austin fordi man kan være seg selv her,
akkurat som man vil. Alt er greit.
Jeg er nervøs for å ta med meg Terri på shopping.
Jeg bekymrer meg for om Terri ikke vil prøve noe av det jeg foreslår for henne.
Slik har jeg aldri følt meg før.
For å begynne i riktig ende, tenkte jeg at vi skulle leke en lek.
Se deg rundt på bordet her og fortell meg hvilken type stein som passer til deg.
Som er meg?
Ja, noe du ville hatt hjemme, som føles som deg, som du trekkes mot.
-Ta den tiden du trenger. -Denne.
Du har alt bestemt deg, ja.
Denne heter amasonitt.
"Hjelper deg med å uttrykke det du virkelig føler
uten å overdrive, slik at du oppnår fred." Det er…
Det er meg. For jeg slipper ingen inn.
-Ikke egentlig. -Det merker jeg.
-Du er ei tøff dame, Terri. -Jeg beskytter bare meg selv.
-Hvem skal ellers beskytte meg? -Ikke sant.
Følg etter meg, vennen.
I går sa du at du kan tenke deg "en stiligere utgave" av deg selv.
-Ja. -Det elsker jeg.
Nå viser vi frem de flotte brystene dine. De fantastiske beina dine.
Har du vurdert å konsentrere deg om ett område av gangen?
-Jeg vet ikke hvordan. -Da vil jeg gjerne hjelpe deg.
Jeg har plukket ut mye allerede, men jeg har et spørsmål.
-Er dette for vilt? -Jeg visste at dette kom.
-Det er noe med den. -For bestemoraktig.
Er dette bestemoraktig? Hva slags bestemødre henger du med?
-Mamma går med sånt. -Så kort?
-Det blir bare feil. -Greit.
Jeg vet ikke hvordan hun reagerer nå.
Bekymringen min er at Terri kommer ut og sier…
"Dette er ikke greit. Du har tildekket for mye av kroppen."
-Kan jeg åpne gardina? -Ja.
Flott.
-OK. -Liker du den?
Å, du aner ikke. Nå konsentrerer vi oss om den flotte bysten din.
Vi har dekket til litt mer, men det gjør deg ikke mindre sexy.
Beina dine er skikkelig flotte. Rumpa di er helt fantastisk.
Er ikke det ei heit bestemor, så vet ikke jeg.
Dette kunne jeg gått med.
Du kunne vært 25 eller 55. Hvilken alder som helst.
-Du er likevel heit, du er stilig… -Men jeg får respekt.
Da titter folk på deg av andre, bedre grunner.
Det er dette jeg ønska meg. Pynta, men avslappa.
-Jeg vil ha eksklusive, stilige klær. -Likte du det?
Ja, det gjorde jeg.
For all del. Ingen får velge ut noe til Terri.
Derfor følte jeg at det var et gjennombrudd.
Man må ikke alltid vise hud.
Ikke vis alt. Vis litt. La dem få bruke fantasien.
Jeg vil se. Hater du det, hater du det. Vær åpen, nå, så leker vi litt.
-Kan jeg åpne? -Ja.
-Hvordan føles den, nå som den er på? -Du må ta den av meg med potetskreller.
Fortell meg om bestemor. Når gikk bestemora di sist med noe sånt?
Hun er heit om hun går med denne.
-Liker den mye bedre enn jeg trodde. -Å?
-Bra. -Den har riktig passform her.
-Det er nok plass til den store rumpa. -Ja, det er det.
-Men den viser beina mine. -Føler du deg tantete i den?
-Nei, på ingen måte. -Flott.
-Jeg er forbløffet over at jeg liker den. -Det gjør meg glad.
Den er skikkelig sexy. Du viser bare ikke alt på en gang.
-Du velger ett fokus. -Alt på en gang, det er horete.
-Jeg skjønner. -Ja.
Du aner ikke hva du har oppnådd her. Jeg liker ingen andres smak.
-Så bra. -Jeg sier: "Nei. Skjer ikke."
-Har du vært på Swedish Hill Bakery? -Helt siden de åpna, ja.
-Ja, der altså. Flott. -Å ja, du.
-Hei. -Hei Jen, hvordan går det?
-Veldig bra. Og med deg? -Kjempebra.
-Kan vi leke oss på kjøkkenet ditt? -Ja, bare bli med inn.
Tusen takk.
Vent et øyeblikk, så kommer jeg straks tilbake.
Lukk øynene dine, Terri.
Nå kan du åpne dem.
Herregud. Alex!
-Hvordan har du det? -Jeg tok med Alex!
Da vi var på kjøkkenet ditt, så vi din bestemors nydelige oppskrift.
Vi lagde mat sammen. Jeg elska alt hun lagde.
-Har du lagd dette med bestemor? -Nei.
-Vi har spist den. -Dere skal bo sammen.
Hvorfor ikke lage noe sammen på kjøkkenet?
OK.
Først blander du kjernemelk og bakepulver. Bland den jevn, alle klumper må vekk.
Jeg er her. Jeg har mise en place, alle ingrediensene.
Klar for å lage banankake.
-Alt dette? -Sukkeret først.
-Sukkeret først, sa bestemor. -Fordi smøret setter seg fast på bunnen.
Terri hopper i det og tar styringa, for det er den typen dame hun er.
-Sånn, og så halvparten av fettet. -Du vet hva du snakker om.
Jeg er redusert til assistent.
-Sørg for at fettet… -Jeg liker det.
-Gjør det slik en mikser gjør. -OK.
-Den skal bli lett og luftig. -Jeg elsker dette.
Du har mye bedre teknikk enn meg.
Perfekt.
Bestemor viste kjærlighet gjennom matlagingen.
Vi lagde mat sammen, men vi var kamerater.
Dere er jo kamerater.
-Nå forstår jeg tiltrekningen. -Han er gutten min.
-Jeg setter den i ovnen. -Så flink du er.
Jeg har spurt noen familiemedlemmer. Ingen har oppskriften på romglasuren.
-Jeg har den. Her oppe. -Hva er oppskriften?
Begynn med 115 gram smør.
Du skal varme opp rom og smør sammen.
Så heller du oppi sukkeret.
Er bestemors hus veldig ulikt huset du vokste opp i?
Ja, det vil jeg si.
Mamma og bestemor er veldig ulike mennesker.
-Mamma er veldig ryddig… -Du liker struktur. Å legge bort ting.
-Ja, siden jeg har vokst opp sånn. -Hva gleder du deg mest til?
-Å komme seg vekk fra mora. Nei da. -Du må bare, du.
-Jeg tuller bare. -Å få være mer sammen med bestemor.
-Så fint sagt. -Å henge.
Hun er noe helt for seg selv.
-Hun er seg selv. Terri. -Morsom.
Hun skal ikke føle at andre må godkjenne det hun gjør.
-Folk må godta henne som hun er. -Ja.
-Han er virkelig glad i deg, han. -Jeg vet det.
Nydelig.
Hele livet har Terri følt at alle rundt har dømt henne på grunn av stilen.
Bekreftelsen hun trenger, den har hun jo. Foran nesa på henne.
-Sånn. -Familien.
Sånn skal det gjøres.
-Dere går nok godt sammen. -Det har vi alltid gjort.
Han lærer deg mer om struktur, mens du lærer ham mer om frihet.
Dette var virkelig deilig.
-Veldig godt. -Så snille dere er.
DAG 3
VIL DU VIRKELIG KOMME OVERENS MED NOEN, LAR DU DEM VÆRE SEG SELV.
BUESKYTING
Vi skal skyte med pil og bue med mora di. Hun kommer etterpå.
Vi er på Central Texas Archery fordi Terri og Ashley må få et sunnere forhold,
ikke bare for egen del, men også for Alex.
Når folk er redde for å snakke om følelser,
er det fint å gjøre noe sammen. Da kan de gjøre begge deler.
-Hvordan var barndommen din? -Begivenhetsrik.
Det var et treffende ord etter å ha tilbrakt tid med mora di.
Hun er ikke alltid den mest strukturerte i verden.
-Jeg var litt veslevoksen. -Ja.
-Måtte du oppdra deg selv? -Jeg ble vel bare raskt voksen.
Og…
Det er vanskelig å føre en samtale…
…og få henne til å lytte.
Det er det du frykter. At sønnen din flytter inn, men at hun ikke lytter?
Hennes overlevelsesmekanisme er å leve i turbofart.
Må hun stoppe opp og lytte, så må hun høre på og vedgå visse ting.
-Ja. Da føler hun at hun blir dømt. -Ja. Og det er vanskelig for henne.
Føler du at de du er mest glad i dømmer deg, er det en forferdelig følelse.
Ja.
Jeg er uendelig glad i henne, og vil bare det beste for dem, begge to.
Ja.
-Har du fått sagt det til henne noen gang? -Du vet… Har du møtt mamma, eller?
Hei!
Hvordan går det?
-Hei! -Hei!
-Hvordan går det? -Hvordan går det?
-Så fin du er! -Hvorfor er vi i ødemarka?
Du skal dra. Vi skal skyte med pil og bue.
-Så festlig. Ha det gøy. Ha det. -Ha det.
Hei!
-Hvordan går det? -Bra. Så godt at du kom.
Å snakke med Ashley er en åpenbaring. Hun føler ikke at mora lytter.
Jeg vil at Terri skal komme dit
at hun føler at hun kan snakke med dem hun har rundt seg uten å føle seg dømt.
Vi skal skyte på de der for å lage et skilt til festen.
-Er det… -Det er maling inni dem.
-Med ditt barnebarns skolefarger. -Fantastisk!
Ja.
Plasser tre fingre under pilen på strengen.
-Slipp når dere er klare. -Når vi er klare, ja.
-Perfekt. -Jeg sikter.
-Den gikk opp. -Den flytter seg.
-Nesten. -Nå lukker jeg bare øynene.
-Blink! -Bra jobba!
Ja, du.
-Euforisk. Endelig. -Gi meg fem!
Vi skal gjøre litt mer. Vi tar den med oss, for å male.
-La oss skrive "gratulerer" her. -Ja.
Jeg elsker at Alex flytter fra et rede til et annet.
-Dere samarbeider for hans del. -Det skal jeg.
Hun må forstå at jeg skal gjøre mitt aller ytterste
for å gjøre det hun ønsker, bare på min måte.
Men noen ganger syns jeg…
I bunn og grunn så tror hun ikke at jeg kan ta skikkelig ansvar for Alex.
Er det sant?
Jeg vil at han skal stilles til ansvar, at han går inn i de voksnes rekker.
Han må stå opp hver dag og gå på jobb, bidra med noe.
Jeg vet det. Hun har struktur. Det er noe… Det har ikke jeg.
-Hvordan endrer man på det? -Vi skal ikke endre deg.
-Dette handler ikke om at jeg dømmer deg. -Jo, det gjør det.
-Hun er en mye bedre mor enn meg. -Det handler ikke om at jeg er bedre.
Jeg vil bare at du skal vite at jeg så gjerne vil at du skal høre på meg.
-Og lytte. -Forstår du hva det betyr?
Ja, det betyr: "Se på meg når jeg snakker til deg,
lytt til det jeg sier i stedet for å se bort og ikke høre etter."
Det er en forsvarsmekanisme for meg, Ashley.
Det er vanskelig for meg…
-Dette er vanskelig for deg. -Nei, det er det ikke. Jeg liker det ikke.
Jeg er bare ikke så flink med følelser.
Hva kan vi gjøre for å støtte deg?
-Gi meg en liten pause. -Det går fint.
Det er en del av kommunikasjonen vi driver med nå. Du skal få en pause.
Det går helt fint.
Hun feiltolker meg. Jeg hører alt som hun sier til meg.
Jeg drar fra henne og tenker "herregud".
Og så bearbeider jeg det. Bearbeider og bearbeider.
-Godt å høre. -Det er godt for meg å høre.
Hun tror at jeg avfeier det, men nei. Hjernen min kan bare ikke ta inn mer.
-Takk for at du sier det. -Jeg er så glad i henne. Hører alt.
-Men nå vet hun at du lytter. -Ja.
Jeg har aldri noen gang tvilt på hvor glad du er i meg.
-Jeg er en god voksen, en god forelder. -Ja.
Og det er jeg fordi din kjærlighet viste meg hvordan jeg ble en god forelder.
-Du har gjort en god jobb. -Ja.
-Forstår du det? -Ja.
Takk. Ashley.
For at dere to skal begynne å lytte enda bedre til hverandre,
tror jeg at vi trenger et ord eller noe dere kan si til hverandre.
"Nå føler jeg at du dømmer meg" eller: "Dette må jeg bearbeide."
For meg blir det: "Klask meg bak. Niks. Jeg stikker."
-Jeg sier "Karamo". -OK.
-Da er vi enige. -Karamo!
Enige? Da blir det tegnet deres.
Sier hun navnet mitt, må du lytte til henne litt til.
Sier hun det, trenger hun tid til å bearbeide, da er det nok følelser.
Det er en fornuftig måte å komme seg videre på for dere.
Karamo!
DAG 4
SÅRBARHET ER IKKE SVAKHET, MEN VÅRT STØRSTE TEGN PÅ MOT.
OK. Kom inn og sett deg ned.
Hei.
-Kan jeg ta på håret ditt? -Ja.
Du har en veldig fin stil.
-Du vet alt hva det er. -Det gjør jeg.
OK.
Jeg vil ikke bli stilt i forlegenhet.
Jeg har masse kjærlighet og omsorg for dem som sliter med å godta håret sitt.
Jeg vet hvor vondt det kan være når man har problemer med håret.
Vi kan gå inn i et eget rom om du er nervøs.
-Jeg er ikke nervøs, men vettskremt. -OK.
Magefølelsen min sier at Terri har hår under parykken,
men uansett hva Terri er villig til og klar for, så stiller jeg opp.
Jeg vil at du skal være lykkelig. Jeg elsker håret. Kroppen din er vakker.
Men nå dekker du deg til slik at vi ikke ser timeglassfiguren din.
-Hvorfor tror du at jeg gjør det? -For å dekke deg til.
Men er du ikke enig i at alle ønsker seg en flott timeglassfigur?
Og det har du. Jeg tror at du kan vise ditt naturlige hår med stolthet.
-Jeg vil ikke. -Jeg har ikke hår lenger. Før, ja.
Men jeg er veldig nysgjerrig, og vil gjerne se. Jeg har utrettet mirakler før.
Men dette kan du ikke frisere.
-Hva? -Det kan du ikke frisere. Det er stygt.
Du er ikke stygg. Energien din er annerledes…
Folk forventer at jeg ser ut slik. Ellers har jeg ikke hår.
Hvis vi la det fremover…
Jeg mener det virkelig.
Gi meg en flott versjon av dette.
-Hva? -Gi meg en flott versjon av dette.
Du kan lage en tykk, bølgete frisyre hvis du vil.
Det er jeg med på. Åpne opp ansiktet?
-Leke med det. Ja. -Ja.
-Ja! Da vasker vi det. -Ja.
Jeg har alltid fått se det naturlige håret tidligere.
Hun så på meg og sa: "Ikke i dag, Jesus-dobbeltgjenger."
-Så kult at vi lager en shag. -Du får den til å bli kjempefin.
-Jeg kommer til å like det. -Ja.
Vi tar noe av lengden, endrer fasong, gir et mykere uttrykk.
Jeg kommer til å strutte. Det blir flott.
Ja.
Uff! Oi, unnskyld.
Jeg elsker Terri. Jeg vil at hun skal føle seg like vakker som hun er.
Tar du den av deg en kveld og tenker at: "Nå vil jeg…"
-Ring meg, så farger jeg håret ditt. -Så snill du er.
Og lar det vokse ut.
-Er du klar til å se ditt nye jeg? -Ja.
Tre, to, en.
Ganske pent, sant?
-Ikke sant? Kjenn på det. -Veldig bra.
-Vi klarte det! -Vi fant en løsning, vi.
Ja, det gjorde vi.
Jeg vet ikke om jeg hjalp Terri nærmere å godta håret.
Det var veldig fint.
Men jeg er fornøyd med at hun føler seg djerv, selvsikker, vakker.
Kanskje klar for endring senere. Hvem vet?
-Jeg skal tenke over det du sa. -Ja.
-Du er veldig vakker. -Takk.
DAG 5
HADDE JEG VÆRT EN HUND, HADDE JEG LOGRA NÅ.
-Du bør ri oftere. Du er flink. -Det burde jeg. Jeg liker det veldig.
Vet du hva det gir meg? Når jeg rir, glemmer jeg alt annet.
Du er som meg, du. Du trenger også meditasjon.
-Jøss! -Hei på deg, cowgirl.
-Du ser så bekvem ut der oppe. -Dette er mitt nye liv. Jeg flytter inn.
-Håper du designet et rom til meg. -Jepp.
-Det var det som skjedde. -Kom igjen.
-Hvor spent er du? -Jeg er både nervøs og spent.
Greit. Er du klar?
-Jeg er klar. -OK.
-Ja? -Herregud!
-Klask meg bak. Så nydelig! -Ikke sant?
-Dette er fantastisk! -Fy søren!
Det er fantastisk. Det likner ikke mitt hus.
Dette er flott.
Jeg beholdt den lette, luftige følelsen, men tilførte litt mer struktur.
-Du kan sitte her og der. -Det er favoritten.
-Fantastisk? -Helt rått.
-Litt marokkansk, på en måte. -Ja, det likte jeg.
Nå får du gi deg! Å, herregud!
Hva sa du at du ønska deg?
-Verdens beste kjøleskap! -Hva ga pappa deg?
-Du har fått et stort Smeg! -Helt vilt.
-Du elsker kjøleskap. -Han gjorde det yngre, han.
Bestemors lampe henger der. Det gir et godt fargeblaff.
Nå blir den enda tydeligere, siden skapene er lyse.
-Jeg er helt overvelda. -Vis oss mer!
-Er det senga mi? -Det er senga di.
Jeg hevet den. Den var jo så fin. Den var jo helt bortgjemt.
Herregud!
Pokker!
-Terri og jeg la alle flisene sammen. -Gjorde dere det?
-Ja, alt sammen. -Det er fantastisk.
Bra jobba!
Vil dette fjerne noe av kaoset, tror du?
Ja. Jeg våkna fire-fem ganger hver natt. Aner ikke hvorfor.
Fordi det var kaotisk. Kaoset i omgivelsene gir kaos i hodet.
Ja.
-Og nå? -Nettopp.
Jeg kommer til å kjenne meg mer… når jeg kommer hjem.
I morges gjorde jeg sånn. Skru den på.
Ja, og jeg bare…
OK.
Hallo.
-Du har vært kjempeflink! -Takk.
-Og det vokser aldri. -Vel…
Jeg har faktisk funnet én ting til til deg.
Dette er en hette fra HairClub.
Når du føler at du er klar for en forandring,
kan du gå med den for å stimulere veksten. Tre ganger i uka, i 20 minutter.
-Forandring. -Da venter denne under vasken din.
-Glad i deg. -Glad i deg.
-Gøy å leke med deg. -Vennen.
Husker du det? Vi viser frem én ting, ikke alt.
-Hvordan føles det? -Flott. Det hadde jeg aldri trodd.
Er det noe du vil fortsette med?
-Lett. -Så bra.
-Klare til å se Terri? -Ja!
Bra. Jeg også. Kom ut, Terri.
Ja!
-Så fin du er! -Elsker buksene.
-Ja? -Elsker glidelåsene foran på buksene.
-Da ser du litt mer av skoene. -Ja, det stemmer.
Føles det bra? Som deg? Føler du deg fortsatt sexy?
Selvsagt.
Det er fortsatt deg, bare mer glamorøs.
-Vakkert. Veldig pent. -Bare enklere, ja.
Dere har utretta mirakler, gutter.
Ingen har noen gang fått vite så mye om meg som dere.
Aldri. Han forsto at jeg trengte litt disiplin.
Han lærte meg å gråte.
Og han her lærte meg å… Han lot meg være meg selv.
Du lot meg bake kaka. Du så på meg og tenkte:
"Hun er faktisk flink til det." Det betydde virkelig mye for meg.
-Du er jo kjempeflink. -Du er jo så flink til å lage mat.
At du beundret meg, det var stort. Du fikk meg til å føle meg bedre. Jepp.
Og jeg er glad på Alex' vegne også. Nå er ikke dette bestemors hus.
Nå er det vårt hus.
-Det er fint. -Ja.
-Nå skal du stelle i stand fest! -Ja!
-Jeg kommer til å savne deg. -Jeg vil savne dere.
Dere er så fine. Dere er best!
-Glad i deg, Terri. Ha det gøy! -Glad i dere. Ha det, kamerater!
ETTER AT VI FORLOT TERRI,
BLE QUEER EYE-PRODUKSJONEN AVBRUTT PGA. COVID-19-PANDEMIEN.
ET ÅR SENERE KOM FAB 5 TILBAKE TIL TEXAS.
MAI 2021
DEN SKJØRE SPOKE-FAMILIEN HADDE LAGT ET VANSKELIG ÅR BAK SEG.
TERRIS FAR, JAMES WHITE, GIKK BORT.
-Vi er snart fremme. -Jeg er litt nervøs.
-Er du? -Nervøs, på en spent måte. Ja.
Så mye har endra seg. Det har gått et år. Lurer på om hun bor med barnebarnet.
Det lurer jeg på.
-Nå skjer det. -Herregud.
Nå fikk jeg frysninger.
-Jeg også. -Bokstavelig talt.
-Da går vi inn. -Greit.
-Skal vi gå inn? -Ja.
Jeg er nervøs for å treffe Terri. Det har skjedd så mye det siste året
at jeg frykter at hun gikk tilbake til gamle rutiner.
Etter deg.
Hei, dere!
Terri!
-Herregud! -Terri!
Du er jo helt nydelig!
-Du ser fantastisk ut. -Herregud.
Så fin du er! Hvordan går det?
-Bra. -Herregud!
Hei! Håret ditt er kjempefint!
-Jeg tenkte på deg. -Å, herregud!
Gurimalla! Jeg kjenner deg nesten ikke igjen!
-Jeg vet det! -Kjenner deg knapt igjen.
Jeg måtte gjøre som Jonathan sa. Jeg bare gjorde det.
-Var det det jeg ikke fikk se? -Er det ekte?
-Ja. -Er det ditt eget hår?
Det er håret ditt!
-Hvorfor gjemte du det vekk? -Jeg vet!
-Nå er jeg… Har aldri vært så rysta før. -Sjokkert.
Jeg har aldri blitt så sjokkert i hele mitt liv!
-Jøss! -Hvordan har året vært?
-Glem oss, da! Hva med deg? -Jeg har hatt det kjempefint.
Det viktigste først. Trist å høre om faren din.
-En nydelig mann. -Forferdelig. Han var…
Grunnen til at alle kom hit.
Han hadde en forbløffende evne til å få deg til å føle deg unik.
-Det var jeg veldig glad i. -Ja.
Da vi kom inn, følte jeg varmen og gjestfriheten.
Nettopp.
-Flytta barnebarnet ditt inn? -Ja. Han bodde hos meg i åtte måneder.
Og så døde stefaren hans.
Ashleys ektemann.
-Han døde av et kraftig hjerteinfarkt. -Herregud!
-Hun har vært gjennom mye. -Herregud.
-Ashley. -Hei, Ashley!
Hvordan går det?
Se, så stor Alex er. Nå er han som en voksen, jo!
Det er så godt å se deg!
Du! Så fin du er.
-Hvordan går det? -Det går.
-Hvordan har du det? -Det går bra med henne.
-Jeg gråter allerede. -Det går fint. Få det ut.
-Det har vært et veldig tøft år. -Ja.
-Disse er rene. -Takk.
Ikke noe problem. Har alltid noen med.
-Jeg trenger dem alltid. -En morsom historie.
Slik at hun tenker på noe annet. Det var problemer etter at dere dro.
Og jeg sa: "Karamo!"
Jeg har tenkt på deg i året som har gått, og ville kontakte deg.
For den dagen sammen med deg, den dagen endra alt med forholdet vårt.
Hun har virkelig brukt "Karamo" på meg.
Da mannen min lå på sykehus, sto hun på parkeringsplassen utenfor.
Hun fikk ikke komme inn, men bare å vite at hun var der, ikke sant?
Hun slo plenen min klokka 9. For det elska mannen min å gjøre.
Så det må jeg si, og det kommer fra hjertet. Jeg er så takknemlig.
Nå har mamma et hus hun virkelig er stolt av,
og nå kommuniserer vi.
Og tusen takk for at du tok imot mamma på hennes egne premisser
og forsto hvor sårt temaet hår var for henne.
Det var noe som virkelig plagde henne.
-Jeg er så takknemlig. -Så glad i ham. Kan bli homofil for ham.
Da hadde vi… Da måtte vi ha gjort flere andre ting…
Det føles som om du trives mye bedre med deg selv nå.
Du er virkelig forvandlet på ordentlig.
-Hvordan går det, Alex? -Ja.
-Jeg klarer meg. -Ja.
-Hvordan kom dere dere gjennom alt? -Jeg passer på dem.
Har de det bra, har jeg det bra.
-Du er så god, du. -Ja.
-Han er det. -Han likner meg mer enn han vil innrømme.
Ja.
Før vi drar, har vi én gave til, som vi vil gi deg.
Gurimalla. OK.
Herregud, Ashley! Se!
-Jeg elsker det! -Pappa er også der.
Hvem var den dama?
-Hun har forlatt bygningen. -Ei villkjerring!
-2020 var et tøft år for oss alle. -Et år med pandemi, tap og mye endring.
Likevel har det minnet oss på hva det er som virkelig betyr noe for oss.
Hverandre.
Terri brukte tragediene som universet ga henne
til å stille opp for dattera og til å stille opp for barnebarnet.
Det er virkelig fint å se hvor mye hun har vokst på det.
En påminnelse til oss alle. Ikke slutt å vokse, selv om du opplever noe tøft.
Du må bare fortsette.
-Ha det! -Ha det, dere!
-Ha det, alle sammen. -Hold det landlig!
Hold det landlig!
-Hva sier dere? -Pisspreik!
Ha det!
#QEHIPTTIPS
POTELIG PRESENTASJON
Kom hit, Neon.
Er du som meg, slutta 2020 med en hund mer enn det starta.
Adoptert fra hundeherberge i Texas.
Dagens hippe tips handler om hundemote.
De har allerede en nydelig pels,
men vi skal bruke tilbehør for å virkelig fremheve den.
Du må bare finne ut hva din hund er komfortabel med.
For Neons del gjelder det nesten bare parykker og strutteskjørt.
Nei. Neste.
Bedre. Men vi klarer bedre. Neste.
Perfekt. Ikke sant, Ant?
-Neon, da. Du er så fin. -Ja.
Spøk til side. Å adoptere en hund er gøy, og det er et stort ansvar,
men det kan endre livet ditt. Vurder det.
-Ja! -Ja!
Flink jente!
Tekst: Fredrik Island Gustavsen