SERIÁL NETFLIX
TAN MÓDA
ANTONI JÍDLO A VÍNO
KARAMO KULTURA
JONATHAN PÉČE O ZEVNĚJŠEK
POZDRAVY Z AUSTINU
Panečku. Jsme v Texasu, lidi!
Nazdárek!
Pohodils vlasama?
Jo. V kovbojským klobouku.
BŘEZEN 2020
Hluboko v srdci Texasu!
Jsme v nádherném Austinu,
kde všechno kvete a je tu krásně, jestli to můžu říct.
Austin je moc hezký.
Jonathane, co nás dneska čeká?
Tento týden je naší hrdinkou Terri Whiteová,
která učí tanec ve svém rodinném honky-tonk klubu,
který se jmenuje Broken Spoke.
O tom jsem slyšel.
- Fakt? - Je slavnej.
- Fakt? - Jo.
Jestli chcete znát tajemství k ženskému srdci, je to tohle.
Chlapi, co tancují, vždycky zaskórujou.
Jmenuju se Terri Whiteová. Je mi 58 let.
Moji rodiče vlastní Broken Spoke.
Mají ho 55 let.
Nikdy tam nezměnili ani třísku.
Jo!
Miluju tanec, protože při něm zapomenete na potíže.
Jo!
Lidi občas musí přestat nadávat a začít si užívat.
To je ono! Jo!
Nominovala ji její dcera Ashley.
Řekla: „Terri je tvrdohlavá a má problém lidem naslouchat.“
Máma si dělá všechno po svém.
Jedem!
Pořád mi říká, ať nejsem tak upjatá, ale spíš ona by měla být zdrženlivější.
Říká mi: „Matko, přestaň.“
Nechce vypadat jako stará paní v polyesteru.
Pořád nosí jen šortky a kovbojky.
- Nosí šortky? - Teda.
To bude nářez.
To teda jo.
Moje dcera i syn chodí do katolické školy
a ona je pořád stejná i v tom kostele.
A to je trapný.
Jsem už starší, ale můžu ukazovat výstřih? To si pište!
Nosím dlouhé vlasy
s ofinou, protože pak nemusím na botox.
Schovává se za dlouhými blond vlasy,
ale myslím, že tím něco maskuje.
Byla by krásná, i kdyby byla úplně plešatá.
Ale ona to tak nevnímá.
Terrin nejstarší vnuk nedávno dokončil střední
a Terri chce, aby se k ní nastěhoval, aby měl blíž na stáž.
- Krása. - Ale…
Je tu velké „ale“.
Její dcera si není jistá, jestli to bude nejlepší.
RANČ WHITEOVÝCH
Chcete se najíst, že? Tumáš, hochu.
Bydlím na 250akrovém rodinném ranči.
No jo, Patriarcho.
Hodnej kluk. No tak.
Momentálně tu žiju sama.
Aby zaplnila svou osamělost, pořád je v pohybu.
Tak jdeme.
Má svoje zvířata…
Touché, co říkáš?
…sbírá věci,
řeší projekty na domě a pracuje v The Spoke.
Nezastaví se ani na chvíli, aby si třeba uvařila.
Terri chce na konci týdne uspořádat pro vnuka večírek,
aby rodině ukázala, že je připravená vyrazit novým směrem.
To je hezké.
Já jsem svou babičku milovala.
Svou láskou mi pomohla překonat spoustu věcí
a já bych chtěla svým vnoučatům pomáhat stejně.
Myslím, že jí Úžo Pětka pomůže,
aby měla pocit, že má svůj dům a život zase pod kontrolou.
Ale nevím, jak moc k tomu bude otevřená.
Nemám ráda změny.
Chci se cítit šťastně a pohodlně.
Tohle je texaská paráda.
Tak jdem.
Naším úkolem je ukázat téhle krásce,
že na věk má být pyšná, a aby ukázala dceři,
že je jejich matriarcha.
- Jo. - Juchů!
Fajn, ale ještě jedna důležitá věc.
Co je to honky-tonk?
DEN PRVNÍ KONFRONTACE V THE BROKEN SPOKE
Ahoj.
- Jak je? Jamesi, těší mě. - Jak se vede?
- Ten se třpytí. Berete to vážně. - Díky. Jo, třpytím se.
Pojďte dál. Naučíme vás tancovat.
- Ano! - Kde je Terri?
Je vzadu.
- Neví o nás, že ne? - Ahoj, lidi.
Odrážej se ze středu doprava.
A tvrdě. Silou.
Plácls mě po zadku, nebo tančíme?
Vidíš?
Co?
- Panebože, já… - Tady jste!
Páni, ty jsi kočka.
Páni!
Mamko! To je nádhera!
Jo!
Zlato, já jsem ohromen.
Jo!
Terri mi předvádí křivky na těch nejlepších místech.
Boky má jako vodu a já chci být její řekou.
Páni. To je zvláštní.
- No to se podívejme. - Mazec!
Je uprostřed parketu a je to pořádná divoška.
Ale být to moje babička,
tak se ptám: „Babi, co to děláš?“
- Bože. - Jsi skvělá.
Počkej, co je učíme?
Takový western swing. Dvojkrokový.
- To bude skvělý. - Týjo.
- To se mi stalo v pěti. - Pomalu.
Rychle, rychle, pomalu.
Sklouznout.
- Ona tě vede, Tane. - Pomalu, pomalu, rychle.
A opakovat.
Nejsi malej kluk, nekoukej se na nohy.
Jasně, mami.
Tajemstvím je sklouznout chodidlem.
Nezlom si nohu.
Jsi pomalý.
- Pomalu. - Rychle.
- Pomalu. - A zase rychle.
Ten má dlouhý nohy. Páni. To je mazec.
A boží košili. Má na sobě koně.
Naskoč na koně a jeď.
Já tě miluju.
Miluju Terri?
- Fajn. - Jste nádherní.
Budu se červenat.
Ach bože.
Než půjdeme, ještě si zatančíme.
Co říkáte? Blbost.
- Blbost! - Díky, Kyle.
Raz, dva, klep, přechod a…
Raz, dva, tři, čtyři, pět…
- Znovu. - Raz, dva!
Raz, dva!
Blbost!
Otočit doleva.
Blbost!
Držte mi palce.
- Mějte se, všichni. - Nashle!
Bojím se.
Opři se do toho.
Tohle je ranč?
Páni.
Líbí se vám?
Jo, je krásný.
- To je můj dům. - To je.
Páni.
Ale ujišťuju vás, že já takhle nežiju.
- Uvidíme. - Mám binec.
Ahoj, vítejte.
Vítej, kotě.
- Je tu dost koňských motivů. - Koníci.
Jako doma.
Další koně?
Ty boty mě zničí.
Můžu si je zout? Jsou…
Klidně.
- Ježíši. - To jsou hračky?
Chci si hrát.
- To jsou moje věci. - Díky.
- Prosím. - Páni. Díky.
Nechápu, jak to můžete nosit.
- Ta je krásná. Má příběh? - Projedu ji.
- Bože. - Věř mi, nebojíme se.
- Bože. - Ten kůň má hlad.
Hezké příčesky.
To je moje oblíbené. Od babičky.
- Hrozny? Vyrobila je její babička. - Líbí se mi to téma.
To je drsný.
Šatník je strašnej.
Je nespořádaný a jako by tu žilo tisíc osobností.
To je strašně krátký.
Jedna z hlavní osobností, která tu prosvítá nejvíc,
je šlapka.
Páni, ta lednička!
Je stejná jako já.
Jednou pěkně vyroste.
Kdo dal botu na linku?
A je tu i pásek.
- Ta je nová, to neva. - Ta není nová.
Tady ne.
- Hele, mám poruchu soustředění. - Fakt?
- Údajně. - Já taky.
Já si uklízím.
Občas, tu a tam, po troškách.
Takže jsi jako automat na pinball. Prostě všude. Jo.
Když maluju zdi, namaluju něco sem,
a jak to bude vypadat tady?
A natřu to i tady, ale jak asi…
- Podělala jsem to. - To jo.
A ještě…
Kůň číslo 932,
třicet tři, 34, 35… 936.
Pověz mi něco o těch mini věcech.
- Vidím jich tu fakt dost. - Jo.
Nemám ráda kolové sukně, nedá se v nich tančit.
- Dobře. - Takže nosím krátké.
Nebojím se to ukázat.
Neboj se nic ukazovat.
V mém věku ukazuješ, co můžeš.
- Jo. - Ale vkusně.
Jak vnímáš svůj věk?
Je mi 58.
- Jo? - Za dva roky mi bude 60.
- Ale budu se oblíkat po svým. - Dobře.
Jo. Protože moje duše je mladá.
Jo.
Cítím se mladá.
Mám stejný vkus už odjakživa.
- Jo. - Mám se oblíkat jako babka?
Nejsem šlapka, ale chci být taková, jaká jsem.
Terri se snaží hrát si na mladou sexy kočku.
Chápu, jaké je to stárnout, když se tak necítíte.
Ale to vás jen tak nepřejde. Nebude to najednou lehčí.
Jsi babička. To je fakt. Jsi babička.
A je to nejlepší na světě. Jo.
Paráda, tak to oslavme.
- Už máš hotový pracovní šatník. - Chci klasičtější verzi.
To mi stačí.
„Zdar Tino.“ „Nazdar.“
„Co děláš odpoledne?“
„Jdu se flákat s Úžo Pětkou.“
Co se tu děje?
- To je projekt. - Kdy jsi s ním začala?
Loni.
V koupelně mám nejlepší vzpomínky.
To jsem já.
Tady žiju.
Její iniciály.
Terri.
Prohnalo se tu Terri tornádo.
- Co se děje v týhle koupelně? - Zatím si nejsem jistý.
Spíš se ptejme, co se tu neděje.
Máš tu svoje sbírky, zlato.
To je můj život.
Některé jsou krásné.
- Ta váza je krásná. - Ta je boží.
- Krása. - Z charity.
Ale není přes ostatní vidět.
Terrin dům vypadá přesně tak, jak si představuju její myšlení.
Děje se tam milion věcí.
Nejsou to špatný věci.
Ale každá je jiná a dějou se všechny najednou.
A je to chaos.
Já se snažím.
To nefunguje.
Panebože.
Zaseklo se to na kalhotkách.
Fajn, chceš si to zkusit?
Jo.
Vycpeme si tě.
- No teda. - Nářez.
To je fakt něco.
Chci se tě zeptat na vlasy. Měla jsi krátké, ale pak jsi to změnila.
Nechala jsem si je narůst, a pak jsem si všimla, že jsou
špatné.
Pak začaly vypadávat.
Pak se změnila vlasová linie.
Děly se různý věci, ptala jsem se, co děje, jestli umírám?
Takže…
Umím se maskovat.
Maskovat? A jak to máš s vlasy teď?
- Je to… Můžeme trochu… - Je to osobní věc.
Jo. Protože na pohled vypadají tvoje vlasy skvěle, takže…
Je to paruka?
- Ne. - Ne.
- Víš, že dělám vlasy? - Vím.
Já o sobě nikomu nic neříkám.
Odjakživa.
Terri mi o svých vlasech neřekla úplnou pravdu,
ale chci jí dát prostor, aby mohla být co nejupřímnější.
A také budu trpělivý,
dokud mi neuvěří, aby mi řekla, co se opravdu děje.
Vypadáš úžasně.
A to, co si děláš s vlasy, obličejem a šaty
vypadá… Podívej se na mě.
Skvěle.
Ale jde o rozsah, zlato. O rozmanitost.
Já nevím.
Já se…
bojím.
Jo.
Ukaž, jak to dělají kluci z venkova.
- Nemůžu to ani vidět. - Jsem kovboj.
Fajn. Tohle je kuchyně.
- Hezké. - Babiččin recept.
Díky němu je tu se mnou.
- Který? - Banánový koláč. Nejlepší.
- Ona ho dělávala? - Jo. Často.
Děláš ho často?
Pořád. Cítím se k ní blíž.
- Jo. - Jo.
To je moc milé.
Ona mi řekla: „Můžeš být, čím chceš, Terri. Je to dobře.“
Jako malá jsi to potřebovala.
Jo. Kdo to nepotřebuje?
To teda jo.
Až tu budeš mít vnuka, chceš ho něco naučit?
Nezávislost.
Musí dospět a roztáhnout křídla.
Chceš ho naučit, co tě naučila babička?
Ano. Chci, aby byl svobodný a stal se takovým, jakým chce.
Nechci, aby se stal tím, co chce jeho máma.
Jo.
- Zprávy z Texasu. - Pěkný.
Musím vám někoho představit.
- Tanya Tucker! - Tane!
Páni!
- To jsou moje šaty. - Krása.
Nejvtipnější je, že máme stejnou velikost.
To je pohled.
Všichni se asi shodneme,
že svět by ocenil víc ramen a výstřihů Tana France.
Nebo ne?
Zakloň mě.
Jak se vyvíjel tvůj vztah s dcerou?
Ashley byla složitá na výchovu.
Byla velmi nezávislá.
Klidně sebou mrskla na zem.
Dostala záchvat a já nevěděla, co s ní.
- Ashley to měla těžké. - V čem?
Kvůli mně, nevěděla jsem, co dělám.
Kolik je jí let?
- Třicet sedm. - Jo?
Když to srovnáš, jaká jsi ve 37 byla ty?
Ona byla vždy vyspělejší,
pořádná a myslím, že se mě snaží změnit.
A ty se cítíš souzená.
Jo, jsem souzená,
a pak začnu vyšilovat, víš,
protože jsem ráda sama sebou.
Jo.
Terri je dost zranitelná,
protože má pocit, že ji lidi soudí,
a to jí brání v tom, aby se otevřela, přijala radu
a zkusila se změnit.
Nazdárek. Slyšel jsem, že na konci týdne bude večírek.
Maturitní večírek pro vnuka.
- Dobře. - A vy mi s tím pomůžete.
Koně k vodě přivedeš, ale nepřinutíš je…?
- Pít. - Jo.
- Jo. Bude to výzva. - To bude.
Odsud vede jediná cesta.
Co říkáš?
Blbost!
Co sakra říkáš?
Blbost!
CENTRÁLA ÚŽO PĚTKY AUSTIN, TEXAS
Ten dům je jí vymkl z rukou.
Je trochu šílenej.
Když přijde domů, musí se zrelaxovat a uklidnit,
aby se mohla soustředit na kvalitní čas
s vnukem a dcerou.
Terri se bojí, protože nechce vypadat jako tradiční babička.
Ale na konci týdne se ukáže světu
s vědomím, že je pořád divoká a sexy,
ale neudělá ostudu v žádné situaci.
Vážně si myslím, že se bojí stárnutí.
Ale zastávám názor, že právě stárnutí je vzrušující.
Chci Terri pomoct, aby dokázala
tu zkušenost slavit a ne tomu vzdorovat.
Terri nechápe, proč k ní Ashley nechce pustit syna.
Hlavně se ale musí domluvit
a začít si rozumět.
Díky tomu se může jejich vztah zlepšit a poskytnout dobré prostředí pro Alexe.
Chci se zaměřit na věci, které jsou na Terri skvělé a zvláštní.
Když mluvila o banánovém koláči, celá se rozzářila.
Terri zbožňovala, když jí ho babička upekla.
A je načase, aby to předala vnukovi.
DEN DRUHÝ
KDYBY BYL TEXAS NORMÁLNÍ, VŮBEC BY NEBYL TAK ZÁBAVNÝ.
Drž se.
Jo, kotě. To je ono.
Stimulující.
Dlouho jsem neměla přítele.
- My ale budeme makat. - Jo.
Chci, abys mi pomohla s dlážděním,
protože budeme dokončovat projekty.
Já věci dokončuju. Někdy jenom prostě…
Tomu nevěřím. Nemusíš mě tahat za nos.
Mám oči.
Hele, já se vrátím a divím se, kdo byl sakra u mě doma?
- Bylas to ty. - Přesně.
Víš…
Když nemám doma uklizeno, nastane chaos.
No…
Beru dnes Terri na nákup dlaždic.
Chci předělat její koupelnu v krásné, klidné, wellness místo,
kam se jen vrátí a všechno z ní spadne.
Na hrncích, vázách a dalších věcech u tebe doma jsem si všiml téhle barvy.
Chci to spojit, protože máš v koupelně krásné vázy.
Dobré vědět.
Tohle bude hezké. Líbí se ti to?
- Krása. - Jo? Dobře.
Oblíbená barva.
Připomíná mi potok, ve kterém plavu.
Myslím, žes mě odhadnul dobře.
Poznám, když někdo pod drsnou texaskou fasádou
hledá nějaký nový směr.
- A voilà. - Páni.
Tady jsou kachličky.
- Jo. - Páni.
Kachličky mají výhodu, že nejsou zas tak strašidelné.
To bude hezké.
- Že? Chceš to zkusit? - Jo.
Starat se o svůj domov je jako medicína pro duši.
Když zmírníte chaos a nepořádek v domě,
zmírníte i chaos a nepořádek ve své mysli.
Dokonči ten projekt.
Mám to!
- Vidíš? - Jo.
Nejdřív tě to děsí a pak bys to zvládla za odpoledne.
- To bude krásné. - Jo.
Pověz, proč milujeme Austin?
Já ho miluju, protože tu můžeš být, čímkoliv chceš.
Tak, jak chceš. A tak to má být.
Z nakupování s Terri jsem nervózní.
Bojím se, že si nebude chtít
vyzkoušet nic z toho, co jí navrhnu.
Tenhle pocit mám vůbec poprvé.
Pro začátek si zahrajeme takovou hru.
Chci, aby ses letmo porozhlédla
a řekla mi, který kámen bys byla ty.
Já?
Který by sis vzala domů,
který je ti blízký nebo se tě přitahuje.
- Jo. - Nespěchej.
- Asi tenhle. - Už ses rozhodla.
Dobře. Tohle je amazonit.
„Pomáhá vyjádřit skutečné myšlenky a city
bez přehnaných emocí, abyste dosáhli míru.“ To…
- To jsem já. - Jo?
Nikoho k sobě nepouštím.
- Ani ne. - Jo.
To vidím.
Jsi drsná dáma, Terri.
Jenom se chráním.
Když si nepomůžu sama, tak nikdo.
Jo.
- Tak pojď za mnou, zlato. - Jo.
Včera jsi řekla,
že by sis přála elegantnější verzi sama sebe.
- Jo. - To je super.
- A teď ukazuješ skvělý prsa. - Já vím.
Ukazuješ úžasný nohy.
Nenapadlo tě zaměřit se jenom na jedno?
Nevím, jak se to dělá. Fakt nevím.
Tak já ti s tím rád pomůžu.
Už jsem ti našel pár věcí,
ale mám jednu otázku.
Není to moc?
Tohle jsem čekala.
- Něco na tom je. - Je to moc babkovské.
Tohle je babkovské? S jakýma babkama se to stýkáš?
Nosí to moje matka.
Tak krátké?
- Ne, to prostě není ono. - Dobře.
Nevím, jak bude reagovat.
Bojím se, že Terri přijde a řekne: „Ne-e.
Tohle není dobrý. Zakrýváš mi tím až moc těla.“
- Můžu? - Můžeš.
Výborně.
- Dobře. - Líbí se ti?
Ani nevíš jak.
Soustředíme se na tvé krásné poprsí.
Zbytek jsme zakryli, ale to neznamená, že nejsi sexy.
Tvoje nohy vypadají úžasně.
Máš skvělý zadek.
Řekni mi, že tohle není sexy babička.
V tomhle bych klidně šla.
Může ti být 25 nebo 55, může ti být, kolik chceš.
Pořád vypadáš sexy, elegantně…
A mám respekt.
Lidi se na tebe dívají ze správných důvodů.
To jsem chtěla. Elegantní, ale i ležérní.
- Chci být luxusnější. Jako… Jo. - Jo? Vnímáš to?
Jo, vnímám.
Pro Terri nesmí nikdo nic vybrat.
Takže se mi zdá, že jsme udělali pokrok.
Nemusíte pořád jen ukazovat kůži.
Neukazujte všechno, ukažte trošku.
Ať si domyslí.
Zkus to, nemusí se ti to líbit.
Chci, aby ses otevřela, a pak to půjde.
- Můžu? - Jo.
Jak se v tom cítíš?
Že mě z toho budeš muset vystříhat.
Pověz mi o babičce. Kdy si to tvá babi naposled vzala?
Jestli to nosila, tak byla sexy.
- Je to lepší, než jsem čekala. - Jo?
- Dobře. - Tady je to úzké.
- Jo. - Že jo?
- Ale máš místo na velkej zadek. - To jo.
A taky to ukazuje nohy.
Připadáš si v tom jako stará bába?
- To vůbec. - Tak paráda.
Jsem ohromená, že mi to lichotí.
To jsem rád.
- Jo. - Pořád jsi moc sexy.
A neukazuješ všechno naráz.
- Jen něco. - Všechno ukazujou šlapky.
- Chápu. - Jo.
Ani nevíš, jak skvěle ses osvědčil.
Mně se nelíbí ničí vkus.
- Tak jo. - Pořád všechno odmítám.
Bylas někdy v pekárně Swedish Hill?
Asi někdy… Jak dlouho mají otevřeno?
- Takže byla. Bezva. - Rozhodně byla.
- Ahoj. - Ahoj, Jen, jak se máš?
Skvěle. Co ty?
Výborně. Můžeme se skočit pobavit do kuchyně?
- Jasně. - Skvělý.
Díky moc.
PEKAŘSTVÍ
Počkej tu, hned se vrátím.
Terri, zavři oči.
Můžeš otevřít.
Panebože, Alexi!
- Jak je? - Dobře.
Přivedl jsem Alexe.
Ve tvé kuchyni jsme viděli krásný recept od tvé babičky.
S babičkou jsme spolu pekly a já to milovala.
- Tys někdy s babičkou pekl? - Ne.
- Jedl jsi se mnou. - Budete spolu bydlet.
Tak co si užít čas v kuchyni a něco spolu vytvořit?
Dobře, no…
Nejdřív dej jedlou sodu do podmáslí
a pak to míchej, aby v tom nebyly hrudky.
Jsem tu. Mám připravené všechny ingredience.
Bude banánový koláč.
- Všechno? - Nejdřív cukr.
- Nejdřív cukr? - Říkala babi.
Jinak by se máslo přilepilo na dno.
Terri se do toho vrhla.
Šéfuje tomu, už je taková.
Půlku toho a půlku tuku na pečení.
Ty víš, o čem mluvíš.
Já jenom pomáhám.
- Ten tuk musí… - A líbí se mi to.
- Rozšlehej to. - Dobře.
Musí to pěkně pěnit.
To je boží.
Máš mnohem lepší techniku.
Perfektní.
Moje babička projevovala lásku pečením.
Mohla jsem s ní vařit a všechno, byly jsme kámošky.
Jo. A vy jste taky kámoši.
- Máš ho ráda. - Je to můj kluk.
Dám to do trouby.
Dobrá práce
Oslovil jsem lidi z tvé rodiny.
Nikdo zjevně nemá recept na rumovou polevu.
- Já jo. - Jaký?
- Je tady. - Dobře.
Jednu kostku másla,
k tomu rum a zahřát spolu s máslem.
Pak se tam přidá cukr.
Liší se babiččina domácnost od té vaší?
Jo, to bych řekl.
Máma a babička jsou úplně jiné. Moje máma
je organizovaná…
Máš rád strukturu, věci na svém místě. A to…
Mám to tak rád, je to pohodlné.
Na co se nejvíc těšíš?
Až zdrhne od matky. Ne.
Ty si nedáš pokoj.
Dělám si srandu.
Asi na to, až budu víc s babičkou.
- To je milé. - No jo.
Je úplně jiná než všichni ostatní.
- Je sama sebou. - Zábavná.
Nechci, aby potřebovala něčí souhlas.
- Chci, aby byla v pohodě. - Jo.
Má tě moc rád.
Já vím.
Nádhera.
Terri prošla život s pocitem,
že ji všichni soudí kvůli tomu, jak se prezentuje.
Ale své zastánce dávno má.
Přímo před sebou.
- Tak. - Svou rodinu.
Tak se to dělá.
- Budete spolu dobře vycházet. - Už vycházíme.
Naučí tě troše pořádku.
- To jo. - A ty ho zase naučíš svobodě.
Tohle je fakt skvělý.
- Moc dobré. - Ty jsi slaďouš.
DEN TŘETÍ
POKUD CHCETE S LIDMI VYCHÁZET,
NECHTE JE, AŤ JSOU SAMI SEBOU.
TEXASKÁ STŘELNICE
- Zastřílíme si s tvou mámou. - Jo.
Za chvilku přijde.
Jsme na střelnici,
protože Terri a Ashley si musí vybudovat zdravý vztah,
nejen kvůli sobě, ale i kvůli Alexovi.
A když se lidé bojí mluvit o svých citech,
je dobré dát jim aktivitu.
Aby mohli udělat obojí.
Co tvoje dětství?
Bylo záživné.
To je dobré slovo, když jsem strávil chvíli s tvou mámou.
Není to zrovna nejspořádanější osoba na světě.
Byla jsem taková malá dospělá.
Jo.
Takže ses vychovávala sama?
Dospěla jsem rychle, jo.
A…
Je těžké s ní mluvit a…
přimět ji, aby poslouchala.
Máš strach, že se k ní tvůj syn nastěhuje
a ona mu nebude naslouchat.
Ona řeší věci rychlostí 90 mil za hodinu.
Protože kdyby se musela zastavit a poslouchat,
musela by i něco slyšet a uznat.
Jo.
A tehdy se cítí souzená.
Ano, a to ona nezvládá.
Pokud cítíte, že vás vaši nejmilovanější
soudí, tak je to strašné.
Jo.
Já ji mám hrozně ráda
a chci pro ně oba to nejlepší.
Jo.
Řeklas jí to někdy?
No, víš… Byl jsi s ní někdy?
Ahoj.
Jak se máš?
Ahoj.
- Jak se máš, krásko? - Ahoj.
Sluší ti to.
Co dělám v téhle pustině?
Odcházíš odsud, ale my budeme střílet.
To je bezva. Tak jo, bavte se. Čau.
Čau.
Ahoj.
- Daří se? - Fajn, že tu jsi.
Jo.
Ashley mi otevřela oči.
Má pocit, že ji matka neposlouchá.
Takže chci, aby si Terri uvědomila,
že může s lidmi kolem sebe komunikovat
a necítit se souzená.
Zkusíme z nich vystřílet nápis na maturitní párty.
Jé, tam je…
- Tam je barva. - Barva?
Jsou v nich Alexovy školní barvy.
- Výborně! - Paráda!
Ano.
Vložte tři prsty pod šíp na tětivě.
- Zamiřte a pusťte. - Přesně tak.
- Boží. - Mířím.
Panejo…
- Moc vysoko. - Ujelo mi to.
- Skoro. - Teď zavřu oči.
- Trefa! - Dobrá práce!
Ano, pane.
- To je radost. - Plácnem si. Jo.
Čeká nás toho víc.
Dám to sem, ať můžem malovat.
- Napíšeme „gratulace“. - Jo.
Líbí se mi, že se Alex stěhuje do jiného domova
a vy mu obě společně pomáháte.
- Já jo. - Jo.
Ashley musí pochopit,
že se budu ze všech sil snažit o to, co po mně chce, ale po svém.
Ale někdy mi přijde…
Uvnitř si myslím, že co se týče Alexe,
tak jí nepřipadám dost zodpovědná.
Je to pravda?
Chci, aby se z něj stal zodpovědný dospělý.
Musím vstávat, chodit do práce, musí být produktivní.
Já vím, Ash. Ona je spořádaná.
To já… já taková nejsem.
Jak to změníte?
- Nebudeme tě měnit. - Jasně.
Já tě přece vůbec nesoudím.
Ale jo.
Je lepší máma než já.
Ne, hele. Nejde o to, jestli jsem lepší.
Přeju si od tebe jenom to, aby sis mě vyslechla.
- A poslouchala. - Rozumíš tomu?
Jo. „Matko, podívej se na mě, když s tebou mluvím,
a poslouchej, co ti říkám, a neotáčej se a neignoruj mě.“
Hele, to je můj obranný mechanismus, Ashley.
Těžko se mi…
Je to těžké.
Ne, není. Nelíbí se mi to.
Myslím, že takové emoce moc nezvládám.
Jak ti můžeme pomoct?
Dejte mi chvilku.
V pohodě.
To, co se tu děje, se součást komunikace.
Takže ti dáme chvilku.
Je to v pořádku.
Nerozumí mi.
Já slyším všechno, co říká.
Vždycky od ní odejdu a, proboha,
všechno to zpracovávám a zpracovávám.
To rád slyším.
Já taky.
Myslí si, že to vypustím z hlavy, ale ne.
Unavuje mě to. Můj mozek toho víc nevstřebá.
Vážím si toho.
Moc ji miluju. Slyším každou slabiku, kterou říká.
- Ale teď ví, že posloucháš. - Jo.
Nikdy v životě jsem nepochybovala, že mě miluješ.
- Jsem dobrý člověk i rodič. - Přesně.
A jsem tu, protože být dobrým rodičem jsem se naučila díky tvé lásce.
Odvedlas dobrou práci.
Jo.
Rozumíš?
Jo.
Díky, Ashley.
Další způsob, jak zajistit, abyste si ještě víc naslouchaly,
je vybrat si nějaké heslo, kterým si navzájem sdělíte:
„Hele, teď se cítím, že mě soudíš,“
nebo: „Hele, teď to potřebuju vstřebat.“
Moje bude: „Plácni mě, jdu od toho.“
- Moje „Karamo“. - Jo.
- Karamo. Tak souhlas. - Karamo.
Souhlasíš? To bude váš signál.
Když řekne moje jméno, znamená, že jí musíš víc naslouchat.
A když ho řekne ona, potřebuje čas to vstřebat
a nechce zabíhat do emocí.
To je zdravý způsob, abyste se posunuly vpřed.
Dobře.
Karamo!
DEN ČTVRTÝ
ZRANITELNOST NENÍ SLABOST.
JE TO NAŠE NEJLEPŠÍ MĚRNÁ JEDNOTKA ODVAHY.
Tak jo, pojď si sednout.
Ahoj.
- Můžu ti sáhnout na vlasy? - Jo.
Vypadáš moc hezky.
Už víš, co to je.
- Jo. - Dobře.
Nechci se ztrapnit, víš.
Chovám lásku a soucit k lidem,
kteří nechtějí přijmout své vlasy.
Vím, jak moc lidi trpí
kvůli problémům s vlasy.
Jestli jsi nervózní, pojďme do jiné místnosti.
- Nejsem nervózní, jsem vyděšená. - Fajn.
Myslím, že pod parukou vlasy má,
ale ať chce udělat cokoliv nebo o tom mluvit,
tak jsem tu pro ni.
Chci, abys byla šťastná.
Máš krásné vlasy, ale máš i krásné tělo
a tímhle ho schováváš tak, že vůbec není vidět tvoje figura.
Proč to asi dělám?
- Skrýváš se. - Jo.
Nemyslíš si, že figuru jako přesýpací hodiny by chtěl každý?
Jasně.
Ty ji máš.
A měla bys být na své vlastní vlasy pyšná.
Já nechci.
Já už vlasy nemám. Mívala jsem.
Ale já bych to moc rád viděl,
protože už dřív jsem dokázal zázraky. Doslova. A…
Tohle ale neučešeš.
- Co? - To neučešeš.
Jsou ošklivý.
Nejsi ošklivá. Jsi tak… Tvoje energie je jiná…
Lidi čekají, že budu nějak vypadat. Vlasy, co nejsou, neučešeš.
Dají se načesat dopředu…
Ne. Není jich tam dost.
Myslím to vážně.
Dej mi lepší verzi tohohle.
- Co? - Uprav mi nějak tohle.
Můžeš to třeba hezky nakulmovat.
No dobře. Aby ti bylo lépe vidět do tváře?
- Nakulmuj to a pohraj si s tím. - Jo.
- Jdeme to umýt. - Jo.
Ještě nikdy nikdo mi neodmítl ukázat svoje vlasy.
Koukala na mě ve stylu: „Dneska ne, Satane. Dneska ne.“
- Jsem rád, že děláme vlny. - Ať mi sluší.
- Bude to fajn. - To jo.
Nějak to prodloužíme, upravíme a zjemníme.
Budu se předvádět.
- Dobře. - Paráda.
Jo.
Jejda! Pardon.
Mám Terri rád a chci, aby se cítila tak krásná, jak je.
Když si to někdy přece jen sundáš a řekneš si, že to zkusíš…
- Jo. - …zavolej a já tě učešu.
- Jsi sladký. - A narostou ti.
- Připravená na své nové já? - Jo.
Dobře. Tři, dva, jedna.
Vypadá to dobře, co?
- Že? Podívej se. - Fakt dobrý.
Povedlo se!
Vyřešili jsme to, co?
Jo, že jo?
Nevím, jestli se mi povedlo Terri přimět,
aby své vlasy akceptovala.
Jo, to je hezké.
Jsem ale rád, že se cítí dobře, sebejistě a krásně
a že se někdy možná ke změně odhodlá. Kdo ví?
Jednou se nad tvými slovy zamyslím.
Jo.
Jsi opravdu krásná.
- Díky. - Jo.
DEN PÁTÝ
KDYBYCH BYLA PSEM, VRTĚLA BYCH OCASEM.
Měl bys jezdit častěji, jezdíš dobře.
Měl bych. Mám to rád.
Víš, v čem mi to pomáhá?
Při jízdě nemyslím na nic jiného.
Jsi jako já.
- Jo. - Potřebuješ meditaci jako já.
Páni!
Nazdárek, kovbojko.
Terri, vypadáš teď tak v pohodě.
Budu se k Terri stěhovat.
Doufám, žes mi navrhnul pokoj.
No jasně.
- Přesně tak to bylo. - Jdeme na to.
Těšíš se?
Jsem nervózní a natěšená.
Dobře. Jsi připravená?
- Jo. - Dobře.
- Ano? - Panebože!
- To čumím. To je nádhera. - Že?
- Neskutečný. - Do prdele.
To je krása. Ani to nevypadá jako u mě doma.
A tohle je skvělé.
Zachoval jsem lehký a vzdušný styl,
ale přidal jsem pár textur.
- Všude máš sezení. - Tohle je skvělý.
- Není to krása? - Nářez.
- Marocké. - Boží.
- Líbí se mi to. - Nářez.
Ty kráso. Panebože.
Co jsi to chtěla?
- To je nejlepší lednička. - Co jsi dostala?
Máš obří lednici!
To je paráda.
Lednice jsou nej.
Omladil tu starou.
Babiččino světlo zůstalo. Dodává tomu barevnost.
Ano.
Mezi světlými skříňkami teď lépe vyniká.
Jsem ohromená.
Ukaž nám víc!
Moje postel?
Tvoje postel.
Zvedl jsem ji, byla hezká.
- Bože můj! - Byla schovaná.
Bože můj!
Do prdele!
Obložili jsme to spolu s Terri.
Fakt?
Jo, celé.
- To je boží. - Nádhera.
Dobrá práce.
Myslíš, že ti to pomůže zvládat chaos?
Jo. Budila jsem se až pětkrát za noc, nevím proč.
Protože jsi tu měla chaos a zároveň s tím i chaos v mysli.
Ano.
- A teď? - Přesně.
Myslím, že až budu doma, budu se cítit víc jako…
Dneska jsem šla takhle.
Zapnout.
Jo, a bylo to…
Dobře.
Ahoj.
Odvedl jsi skvělou práci.
Díky.
A nikdy to neodroste.
No…
Jo, když už jsme u toho, přinesl jsem ti ještě něco.
To je čepice značky HairClub.
A až budeš vědět, že jsi připravená na změnu,
tak tohle stimuluje růst.
Stačí si to nasadit třikrát týdně na dvacet minut.
- Bude to… - Změna.
Bude to na tebe čekat pod umyvadlem.
- Mám tě rád. - I já.
- Bylo to skvělý. - Slaďouši.
Jestli si vzpomínáš, ukazujeme jedno, ne všechno.
Všechno.
- Co na to říkáš? - Boží. Nevěděla jsem to.
Skvěle. A budeš v tom chtít pokračovat?
Je to snadné.
Bezva.
- Jste připravení? - Jasně!
Výborně. Já taky. Pojď, Terri.
Jo!
- Nádhera. - Skvělý kalhoty!
Fakt?
Líbí se mi ty přední zipy.
Hezky ukazujou boty.
- To jo. - Jo.
Je to dobrý pocit? Jsi to ty?
- Jo. - Cítíš se sexy?
Jasně.
Jsi to ty. Jen ti to dodalo švunk.
- Krása. - Jsem lehčí.
- Jo. - Nádhera.
Kluci, vy jste dokázali zázraky.
Nikdo v mém životě nevěděl, co víte vy.
Páni.
Nikdy. On hned poznal, že potřebuju disciplínu.
Tenhle mě naučil plakat.
A tenhle mě naučil, jak být
prostě… Dovolil mi být sama sebou,
při pečení.
Koukal jsi na mě s výrazem:
„Tý jo, jde jí to skvěle.“ To pro mě moc znamenalo.
Jde ti to skvěle.
Ty jsi skvělej kuchař a všechno,
ale stejně jsi mě obdivoval, to je super.
Víte co? Cítím se líp. Jo.
A těším se na Alexe.
Bez něj to byl babiččin dům.
- Jo. - S ním to bude náš dům.
- To je hezké. - Ano.
- Budete se bavit. - Jo.
- Budeš mi chybět.
- Vy mi taky. - Páčko.
Jste sladcí.
Jste nejlepší!
- Jsi boží, Terri. Bav se. - Mám vás ráda, kamarádi.
- Pa. - Pa, zlato.
PO NATÁČENÍ S TERRI
SE PRODUKCE QUEER TÝMU KVŮLI COVIDU-19 ZASTAVILA.
O ROK POZDĚJI
SE ÚŽO PĚTKA VRÁTILA DO TEXASU.
KVĚTEN 2021
RODINA Z BROKEN SPOKE ZAŽILA TĚŽKÝ ROK.
JAMES WHITE, TERRIN OTEC, ZEMŘEL.
Už tu jsme.
Jsem nervózní.
- Jo? - Ale natěšeně nervózní. Jo.
Za ten rok se toho tolik změnilo. Bydlí s tím vnukem?
To bych rád věděl.
A jsme tu.
- Páni. - Panebože.
Mám z toho husinu.
- Já taky. - Doslova.
- Skvěle. - Tak jo.
Dobře. Jo.
- Tak můžem? - Jo.
Jsem kvůli Terri nervózní, protože loni se toho stalo strašně moc
a bojím se, že sklouzla zpátky ke starému.
Až po tobě.
Ahoj, lidi!
Terri!
- Panebože! - Terri!
Ty jsi nádherná!
- Vypadáš úžasně. - Panebože!
Jsi tak krásná! Jak se vede?
- Dobře. - Panebože!
Ahoj.
Máš nádherné vlasy!
- Myslela jsem při nich na tebe. - Božínku.
Ahoj. Ježíši, málem jsem tě nepoznal.
- No jo! - Málem jsem tě nepoznal.
Musela jsem udělat to, co mi poradil Jonathan.
- Tohle jsi mi nechtěla ukázat? - Fakt?
- Jo? - To jsou tvý vlasy?
Jo, jsou to ony!
- Proč jsi je schovávala? - Já vím.
To snad není… To je jako…
- Jsem totálně ohromenej. - Šokovanej.
V životě jsem nebyl tak ohromenej.
- Páni! - Jak se máte?
- Na nás kašli. - Jak se máš ty?
Mám se skvěle.
Víš, moc mě to mrzí s tvým tátou.
- Byl skvělý. - Je to strašný. Byl…
- Kvůli němu sem lidi chodili. - Jo.
Měl zvláštní schopnost, že jste se s ním cítili výjimečně.
- Proto byl skvělý. - Jo.
Jen co jsem vešel dovnitř, cítil jsem vřelé přivítání.
Přesně tak.
- Bydlíš s vnukem? - Jo.
- Jo? - Bydlel se mnou osm měsíců.
A pak mu umřel nevlastní táta.
- Bože. - Ashleyin muž.
- Měl rozsáhlý infarkt. - Panebože.
Měla to hrozně těžké.
Panebože.
Ashley!
- Ahoj. - Ashley.
Jak se máš?
- Alex vyrostl. - No jo.
-Je skoro dospělý. - To jo.
Rád tě vidím.
Moc ti to sluší.
Jak to jde?
- Jde to. - Jak to jde?
Daří se jí dobře.
- Já pláču. - To nic.
- Pusť to.
- Byl to těžký rok. - Jo.
- Jsou čisté. - Díky.
Za málo. Nosím je u sebe.
- Já je potřebuju pořád. - Něco vám povím.
Ať myslí na něco jinýho.
Po vašem odjezdu jsme se chytly.
A já řekla: „Karamo!“
Vzpomínala jsem na vás celý rok a chtěla jsem se vám ozvat,
protože díky tomu dni s tebou se náš vztah změnil od základu.
Fakt na mě Karamo použila.
Když byl manžel v nemocnici, čekala na parkovišti.
Nemohla dovnitř, ale věděla jsem, že tam je.
A v devět večer mi posekala trávu.
Protože můj manžel to miloval.
Takže vám chci opravdu z celého srdce poděkovat.
Mamka má domov, na který je pyšná,
bavíme se spolu.
A jsem vděčná, že jste mámu poznali a pochopili,
jak si nevěří s vlasy.
Hrozně se kvůli nim trápila.
- Jsem vděčná. - Je skvělý.
Stala bych se kvůli němu gayem.
Ale to bychom… toho museli předělat víc…
Je vidět, že je ti lépe ve vlastní kůži.
Celá ses proměnila. Opravdu.
- Alexi, jak se máš? - Jde to.
- Držím se. Jde to. - Jo.
- Jak to celé zvládáš? - Hlídám, že jsou v pořádku.
Dokud jsou ony, tak já taky.
- Ty jsi miláček. - Jo.
- To je. - Že?
Má mě radši, než přiznává.
Jo.
Terri, než odjedeme, máme pro tebe jeden dárek.
Proboha. Tak jo.
Ashley, podívej!
- To je boží. - A je tu i táta.
Kdo byla ta dáma?
- Ta už neexistuje. - Divoká mrcha.
Rok 2020 byl náročný.
Byl to rok pandemie, ztráty a obrovské změny.
Je to ale chvíle, kdy si připomínáme, co je pro nás na světě nejdůležitější.
Našli blízcí.
Terri potkalo obrovské neštěstí,
ale podporovala svou dceru
a podporovala i svého vnuka.
Je krásné, jak moc vyspěla.
Připomíná nám to,
že i když jsme prožili něco těžkého,
nepřestávejme růst.
Musíte pokračovat dál.
- Mějte se. - Ahoj, lidi.
- Ahoj, všichni. - Ahoj.
Hrajte country.
Hrajte country!
Co říkáte?
Blbost!
Co říkáte?
Blbost!
- Nashle! - Ahoj!
Neon, pojď sem.
Jestli jste jako já, na konci roku 2020 jste měli o psa víc než na začátku.
Tohle je naše texaské štěndo z útulku!
Proto bude dnešní hiptip o psí módě.
Ano, dokonalý kožich mají vlastní,
ale přidáme doplňky, které zaujmou.
Musíte vypátrat, v čem se váš miláček cítí dobře.
Neon téměř výhradně preferuje
paruky a tylové sukýnky.
Ne. Další.
Lepší. Ale jde to i líp. Další.
Dokonalé, že?
Neon, jsi překrásná!
Jo.
Žerty stranou,
adopce pejska je zábava a přináší velkou zodpovědnost,
ale může změnit život. Zvažte ji.
- Jo! - Jo!
Šikulka.
Překlad titulků: Petra Babuláková