PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Panebože. - Jo.
Deset milionů.
Jo.
- To ti odkázal Norman? - Nám.
- Nám? - Jo.
Takže pět zdědím já?
- Zdědíš to všechno. - Jak to myslíš?
Než umřel, odpustil mi půjčku, co mi dal na daně.
Víc už od něj nechci. Nebylo by to správný. Dostaneš je ty.
Panebože.
Jo.
Panebože!
Jo.
Fakt si nechceš koupit nějakou šílenost?
Co třeba?
Co já vím? Třeba Rolls-Royce.
To ani omylem.
Kdybych měl Rolls-Royce, nenáviděl bych se.
Fajn. A co Porsche nebo Ferrari? Budou tě obletovat holky.
Jo. Nic nepřekoná dědka, co nezvládne vystoupit z auta.
Zlato, chci, aby sis je vzala. Když je rozumně investuješ,
vždycky budeš mít finanční rezervu. Nebudeš strádat.
Děkuju.
Rádo se stalo.
Počkat. Proč mi je neodkázal přímo?
Proč to všechno odkázal tobě?
To je trošku složitější.
Norman se bál, že skončí ve špatných rukách.
To nechápu.
Šlo o tvýho přítele. Nebyl si jistej.
Nebyl si jistej? A čím?
Jestli je ten pravej.
Cože? Jasně že je ten pravej.
Je to milej chlap. Mám ho moc rád. Ale je to spousta peněz.
Norman chtěl, abys je měla v bezpečí.
A ty s ním souhlasíš? Že musí být v bezpečí?
Je to pořádnej balík.
Ty Martinovi nevěříš?
Když jde o takový háky?
Ty bych nesvěřil ani svojí matce. Ať odpočívá v pokoji.
Jestli můžu, převedu ti je do podílového fondu nebo do dluhopisů.
Ať nemáš starosti.
Abys věděl, nejspíš si Martina vezmu.
Fajn. To je skvělá zpráva. Povedu tě k oltáři
a se slzami v očích tě hrdě předám ženichovi.
A o těch penězích mu mám říct až pak?
To nevím. Nechci ti říkat, co máš dělat.
- Ale… - Proč by to měl vědět?
Takže to mám před ním tajit?
- Neber to jako tajemství. - A co to teda je?
Deset milionů dolarů. Pět, když mu to řekneš.
Ahoj. Neruším?
- Ne. - Tak jo. Můžeme vyrazit?
- Jo, jasně. - Super. Sandy, chceš se přidat?
- Ne, díky. Běžte sami. - Tak fajn.
- Dobrou noc. - Dobrou.
Sleduj.
Koupil jsem si na benzínce 20 stíracích losů.
Na prvním jsem vydělal dva dolary.
- Super. - Zbytek dáme u večeře.
KAPITOLA 18.
DÁVÁŠ MI JENOM BEZCENNÝ PAPÍRKY
ŠTÍSTKO HLAVNÍ CENA 50 000
- Zadařilo se? - Ne.
Tak jo. Třikrát se na nás usmálo štěstí. To není marný.
To, žes utratil 20 dolarů a vyhrál šest dolarů, není marný?
Ještě musíš započítat zábavu, co jsme si při tom užili.
To klidně vyjde na pět babek na kus.
Jsou to jen prachy.
- Makarony se sýrem a langostinem? - Tady.
- A tuňákový salát. - Díky.
- Dobrou chuť. - Díky.
Víš, že langostino ve skutečnosti není kreveta?
Je to spíš příbuznej kraba.
- Něco tě trápí? - Ne.
Mindy?
Jen nechápu, žes přežil infarkt
a dal sis makarony se sýrem a krevetama.
S krabem. Je to krab.
Je to nezodpovědný.
- Klidně si můžu objednat něco jinýho. - Chci, abys měl rozum.
Tak já si dám salát s krutonama.
A proč jsi vyhodil 20 dolarů za losy?
Pumpa mi nevzala kreditku, tak jsem šel dovnitř,
abych zaplatil hotově. Já nevím. Chtěl jsem zkusit štěstí.
Chtěls zkusit štěstí?
Jo.
Ale mám pocit, že v budoáru se mi dneska nepoštěstí.
Víš co? Dělej si, co chceš. Jez si, co chceš. Nejsem tvoje matka.
Fajn. Promiňte, že vás ruším.
Mohl bych si místo toho objednat salát?
- Něco se vám nezdá? - Ne, vůbec.
Jen jsem měl nedávno infarkt a tohle mi asi neprospěje.
A to vám došlo až teď?
Už tak se cítím hrozně.
Přinesu vám salát.
Děkuju.
S krutonama.
Ty jo. To jí někdo zlomil srdce?
Tak jo. Řeknu vám to na rovinu.
Táta a dědeček vám odkázal spoustu peněz,
nemluvě o tomhle domě a uměleckých dílech.
- Obraz od Hockneyho. - Já vím.
- Vynesl by šílený prachy. - Nejspíš.
Moc se mi nelíbí, ale nevadí.
Jasně. Před smrtí založil svěřenecký fond.
Co to je? Nějaká závěť?
Tak něco. Ušetříte díky němu na dědické dani.
To je fikaný. Tátovi to pálilo.
A mě jmenoval správcem fondu.
To je super. Dává to smysl.
Udělal to, protože nevěřil, že s těmi penězi rozumně naložíte.
- Zasranej fotr. - Hajzl jeden.
Mezitím jsem vám zařídil odpovídající měsíční rentu.
Kolik?
Nech mě domluvit.
Fond navíc pokryje všechny náklady na chod domácnosti.
Daně, služby, pojištění, údržbu zahrady, úklid…
Sandy.
Roky jste se s tátou přátelili. Jsi pro mě jako táta.
Takže snad víš, že to říkám s láskou.
Ale už není potřeba, abys jednal jako správce.
Máš padáka.
- Padáka mi dát nemůžeš. - Tím bych si nebyla tak jistá.
Já si jistej jsem.
- Zeptej se tátova právníka. - Fajn.
Prosím.
Možná jeho právníkovi zavolá můj právník.
Koho máš?
Není radno si s ním zahrávat.
Moc hezký, mami. Kolik je ta renta?
Pět tisíc dolarů měsíčně.
Dobře. A co třeba 5 000 dolarů týdně?
Ne.
- No tak. Něco vyjednáme. - Ne.
Chce to právníka.
Měli byste vědět, že jestli jeho závěť napadnete,
všechno poputuje na charitu.
A máme jasno.
Založíme charitu.
Normane, pomoc. Kristepane.
Sandy, není v nebi.
Uvízl v nikdy nekončícím psychodramatu života a smrti,
co se táhne už miliardy let.
Načež Hubbard objevil spirituální technologii a osvobodil nás.
- Děkuju. - Jen říkám pravdu.
Tak jo. Už musím.
Jestli ten obraz od Hockneyho zmizí, udám vás na policii.
Proč jsi ho zmínil?
A co ten tvůj imaginární právník?
HERECKÉ STUDIO
KRÁLOVNA UTRPENÍ
Ježiši.
Ahoj, exmanželko.
Ahoj, exmanželi.
Neruším?
Ne, dobrý. Jen si dávám menší pauzu.
- S Jackem a Pepperem. - Znáš mě jak svý boty.
A proto jsem taky požádala o rozvod.
Čemu vděčím za…
Co bys ráda?
Dvě věci. Zaprvé jsem ti chtěla říct,
že mě moc mrzí, žes přišel o Normana.
- Díky. - Vím, že jste byli dobří kamarádi.
Jo.
Škoda, že nejsi gay.
Hrozně by vám to spolu slušelo.
Neslyším to poprvé.
Ale držíš se, ne?
Ani ne.
Přišel jsem o kamaráda. Ale řešit jeho závěť je ještě horší.
To snad ne.
Ale jo. Jmenoval mě správcem pozůstalosti.
- Takže jseš v hajzlu. - Jo.
Pardon.
Nemůžeš se z toho vyvlíknout?
Mohl bych. Ale jeho dcera a vnuk mě tak vytočili,
že toho natruc nenechám.
Chtělas dvě věci. Co ještě?
Letím do Los Angeles.
Haló?
Jo, jsem tady.
To je super. Co tě k nám přivádí?
Chci navštívit naši dceru.
To zní hezky.
Myslím, že možná budeme plánovat svatbu.
Fakt? To rád slyším.
Ale no tak. Určitě jsi to věděl.
Potrpí si na soukromí.
Ale máš ho rád, ne?
Jo, mám. Skamarádili jsme se.
- Co se děje? - Nic.
Když mluvíš o oktávu výš, poznám, že lžeš.
Já nemluvím o oktávu výš.
Tak povídej. Třeba ti poradím.
Roz, upřímně se nic neděje. Musím končit.
Třeba se sejdeme a pokecáme, až přiletíš.
Když začneš větu slovem „upřímně“, lžeš taky.
Měj se, Roz.
Zas kecá. Že mu huba neupadne.
A co mi povíte vy?
Prosím. Pojďte dál.
Sandy, můžu na chviličku?
Jasně. Co bys ráda?
Jen mám dobrou zprávu.
Super. Dobrá zpráva by bodla.
Dostala jsem roli v seriálu.
Margaret, to je báječný.
Děkuju.
Bez vás by to nešlo.
Ne, máš talent. Zvládla bys to i beze mě.
Posaď se. Povídej.
- Pamatujete si Quincyho? - S Jackem Klugmanem? Jo.
Hrál v něm koronera.
- Jo. Je to remake. - Aha.
- Hraju Quincyho asistentku. - Výborně.
Pamatuju si,
že řešil případy a prováděl pitvy. Neměl jsem na to žaludek.
- V prvním díle je spousta krvavých scén. - Kdo hraje Quincyho?
Morgan Freeman.
- Ty jo. To je paráda. - Jo.
Jeho postavu zmodernizovali. Je genderfluidní.
- Prosím? - Nebinární.
Genderqueer.
Není ani žena, ani muž.
Jo. Jasná páka. Ani ona, ani on.
- Přesně. - Jo.
Morgan Freeman, genderfluidní koroner.
Uvažuje se, že ho přeobsadí.
Jsou pod dost velkým tlakem, aby najali někoho s NB.
- NB? - Nebinarita.
Aha.
Leonard Nimoy skoro nehrál pana Spocka. Chtěli pravýho Vulkánce.
To byl vtip, že?
Snažil jsem se.
- Už jsi to řekla ostatním? - Ještě ne.
Tak pojď. Oznámíme jim to na konci hodiny. Oslavíte to.
- Myslíte? - No jasně. Ty ne?
Když hrál Lane v reklamě na lepidlo, všichni mu poblahopřáli,
ale bylo vidět, že žárlí.
Jo. Když začal rozdávat vzorky, moc si tím nepomohl.
Na tom nesejde. Jsme na jedné lodi.
Herci si musí pomáhat, ať už se jim daří, nebo ne.
- Tak to bylo, když jste začínal? - Jo.
Teď už to tak není.
Než to zabalíme, máme jednu skvělou zprávu.
- Margaret? - Dobře.
Ucházela jsem se o roli v novém seriálu.
A dostala jsem ji.
Budeš v něm hostovat?
Budu v něm pravidelně.
Blahopřeju.
To je úžasný. To se máš.
Dobře ty.
Dobrá práce, zlato.
Bravo.
- Bodnu ho do krku. - Pořádně.
Pardon. Sandy, máš chvilku?
Jasně. Naskoč si.
Co se děje?
Díky, že jsem se mohl přijít podívat na hodinu.
- Není zač. - Jo.
Myslel jsem, že budete biflovat proslovy a pak si pobrečíte a zakřičíte.
Někdy tak vyhraješ Oscara.
Jo, možná.
Ale když učíš, jdeš do hloubky. Provádíš psychoanalýzu.
Děkuju. Ty chodíš na terapii?
Nepamatuju, že bych na ni nechodil.
- Fakt? - Chodím už odmalička.
A jak jsi na tom?
Myslím, že začínám dělat pokroky.
Když už tě tady mám,
nezmiňovala ti Mindy něco o nás?
Co by mi říkala?
Já nevím. Ale nějak nám to neklape.
Neklape. Jak to?
Já ti nevím.
Jen je poslední dobou nějaká odtažitá. Je na mě zlá.
A když se jí zeptám, co se děje,
kouká na mě jak na blbce a vypochoduje z pokoje.
Není možný, že jseš prostě blbec?
To nevylučuju.
Ale mám dojem, že se něco děje.
To jseš v bryndě.
- Jo. - V bryndě.
- Tak jo. - Mrkej na tohle.
Zapalovač.
- Mám i popelník. - Nekecej.
- Je ve dveřích. - Nevěřím svým očím.
To auto mám od Heinricha Himmlera.
- Fakt? - Nemělo moc najeto. Jezdil jen do práce.
Jo.
Víš, že mi ten vtip říkáš už potřetí?
Vážně?
To nevěstí nic dobrýho.
- Neříkej Mindy, že jsem se zhulil. - My před sebou nic netajíme.
A co před ostatníma?
Co to sakra plácáš?
Dělám si srandu.
Já taky.
Fajn.
- Jak často chodíš na terapii? - Dvakrát týdně.
Jak často říkáš ten nacistickej vtip?
Jste hodní, že u vás můžu pár dní přespat.
Ale prosím tě. Jsem rád, že tě tady máme. Zůstaň, jak dlouho chceš.
Mi casa es su sussudio.
- Phil Collins. - Jo. Dobře ty.
Pouštěl jsem ho Mindy, ale bez úspěchu.
Je to jiná generace.
Ale víš ty co? Ukázala mi spoustu věcí, co se jí líbí.
Znáš Megan Thee Stallion?
Ne.
Ta to umí. Je…
Často si ji pouštíme.
Ty mrchy nech, ty ti nedají. Jsou rajdy, jen se natřásají.
Dám jim přes hubu, podruhý, potřetí.
Poletí do…
Už to mám.
Poletí, kam patří, do smetí.
Dostanou, jestli mi nepůjdou z očí. Z facky se jim panenky protočí.
Nemaj šanci, to hned vidím. Ani nezmerčí, že se blížím.
- A tobě se to fakt líbí? - Ne.
Jen se s Mindy snažím držet krok.
To je milý.
Jo. Nemůžu ale zpívat všechny ty rasově zabarvený nadávky.
- Pokoj už máš nachystanej. - Díky.
V koupelně máš čistý ručníky, šampon, kondicionér… Všechno.
Trošku tam protýká záchod. Jen trošku zavrť splachovadlem a je to.
- Jasně. - Určitě jsi utahaná.
Jsem trochu unavená.
Lítání už není, co bývalo.
Jo. Pamatuješ, jak jsme se do letadla vždycky vyfikli?
- No teda. - Že?
A chovali se k nám královsky.
Jo. Letušky se vždycky usmívaly…
Stevardky.
Jsou to stevardky.
Fajn. Ale vždycky se usmívaly, že?
A když jsme byli napůl cesty, přišel si za náma poklábosit kapitán.
A děckám na klopu vždycky dali plastovej leteckej odznáček.
Pořád ho mám. Mám ho ve šperkovnici.
Lítání bývalo kouzelný.
To jo. Víš, co za ten krach může?
Terorismus.
Únosy na Kubu.
Tak jo. Tohle se fakt stalo.
Teta Patty v roce 1968…
Ty ji neznáš. Už umřela.
Vyhrála třídenní dovolenou v hotelu Barcelona v Miami.
Letěli oklikou. Strávila víkend v Havaně.
- Nekecej. - Už nikdy znovu neletěla.
- To ne. - Ale jo.
Když mě jednou chtěla navštívit, plula radši Panamským průplavem.
To je bomba.
Koupila mi kapitánskou čapku, to si pamatuju.
Tu mám nejspíš taky.
- V pohodě? - Jo.
Určitě? Vypadáš trošku nabručeně.
Tohle mi pořád děláš i s tátou.
Co jako?
Nepustíš nikoho ke slovu a řešíš jen starý dobrý časy.
Naschvál mě ignoruješ.
Ne. Rozhodně to nedělám naschvál. Jen toho máme spoustu společnýho.
A my vůbec nic.
To není pravda.
A co Megan Thee Stallion ve Staples Center?
Co ty na to?
Co jí je?
Já nevím.
Poslední dobou nám to trošku skřípe.
- Nevadí, když půjdu za ní? - Posluž si.
Ukážu se, všichni brejlí, n… mě zoufale chtějí.
Humr vždycky přijde vhod, se steakem si dej odchod.
Nedělám drahoty, nejsem nesmělá. Ta mrcha, ať se sama udělá.
Co tě žere, kočko?
Promiň. Neměla jsem to před tebou vytahovat.
To máš pravdu. Ale co se děje?
On mi to dělá neustále.
Pořád mele o zlaté éře rokenrolu,
zlaté éře filmu, zlaté éře letectví…
„Mindy, ty to neznáš, ale takhle to nebejvalo.
Bejvávalo líp.“
Taky že jo.
Nezačínej.
Zamilovala ses do chlapa, co má už nejlepší za sebou.
O čem jiným by asi mluvil?
O budoucnosti. O naší budoucnosti.
- Kolik že mu je? - Šedesát sedm.
Sex se dá?
Jednou týdně?
Aha.
Děje se ještě něco?
Jo. Jsem nechutně zazobaná.
To máš od té raperky?
Ne, jsem bohatá.
Norman mi odkázal deset milionů dolarů.
Aha.
No páni.
Pět odkázal tátovi a pět mně, ale táta mi dal svoji část.
Vážně?
Možná jsem na něj neměla tak nadávat.
Tak co je? Měli byste to s Martinem oslavit.
- Já mu to neřekla. - Jak to?
Táta mu totiž nevěří a chce po mně, abych to tajila.
Beru to zpátky.
Ty peníze jsou problém.
Musíš to Martinovi říct.
Jinak to vypadá, že mu nevěříš.
A jestli mu nevěříš, tak váš vztah nemá šanci.
Myslela jsem, že mu věřím. Už si ale nejsem jistá.
Pojď.
- Kam jdeme? - Jen pojď.
Je krásně. Užívám si večerní vánek.
Nastup si.
- Kam jedeme? - Dělej.
- Tak jo. - Říkals, že přestaneš kouřit trávu.
Vždyť jsem to omezil.
- Nelži. - Dobře.
Ahoj, Margaret. Co se děje?
Všichni šli na večeři, ale mě nikdo nepozval.
Najednou se proti mně spikli.
Zpomal. Kdo přesně?
Darshani, Breana, Lane a Jude.
Když jsem byla bez práce, měli mě rádi.
Ale s tím je konec.
No tak. To by neudělali.
Ale jo.
Už nemůžu chodit na hodiny.
Jen musíš být trpělivá. Ono to přejde.
- Myslíte? - Rozhodně.
Sandy, otevři.
A na hodiny choď dál. Nejsi přece zbabělec.
Tati, vím, že tam jsi.
K problémům se musíme stavět čelem.
To dělí vítěze od poražených.
Sandy, nemám ponětí, co se děje.
Díky. Vždycky umíte poradit.
To už patří k herectví. Studujeme lidské chování.
Sandy, přivedla jsem právníka.
Dělá pro Kirstie Alley!
Překlad titulků: Hana Mišove