EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
ELSKET OG ALDRIG GLEMT
God eftermiddag, folkens. Tak, fordi I kom.
Hvis I undrer jer over, vi gør dette i et kapel uden trosretning,
i stedet for en synagoge med en rabbiner,
så er det, fordi Norman ønskede det sådan.
Lige før han døde, sagde han til mig:
"Sandy, hvis du vil smide mig i en robåd, skubbe den i floden
og sætte ild til den, er det fint."
"Bare skån alt for den religiøse nonsens."
Religiøse nonsens.
Som I nok har gættet, så tilhørte Norman den jødiske tro.
Jeg har prøvet at finde ud af, hvordan jeg ærer denne mand.
Og så huskede jeg en af hans yndlingscitater:
"Sandheden er god at falde tilbage på."
Så det er det, jeg gør. Jeg holder mig til sandheden.
Det var hårdt at være Normans ven.
Men i over 50 år var det, hvad jeg var.
I 50 år har han brokket sig over
den kvinde, jeg datede, den kvinde jeg giftede mig med,
de skilsmisser jeg var igennem de penge jeg mistede,
penge, jeg aldrig havde,
selv den sprut, jeg drak.
Han så fejl i ethvert tænkeligt aspekt af mit liv.
Hyldest, far. Du skal ære ham.
Han lånte mig penge, da jeg var flad, men han lod mig aldrig glemme det.
Nej.
Han mindede mig om det igen og igen og holdt det imod mig.
Da jeg gik igennem mit kræftforløb sidste år,
var jeg ganske rædselsslagen.
Min bedste ven, min gode ven,
han jokede med, at jeg skulle gemme mit hår,
når det faldt ud
og lave en teskjuler ud af det.
En teskjuler.
Så rend mig i røven, min fine ven.
Jeg mistede ikke ét hår. Ikke ét.
Ikke et eneste.
Men jeg mistede dig.
Og det ved jeg ikke, hvordan jeg kommer igennem.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal leve videre uden dig,
Og bare så du ved det,
så ringede jeg til byrådet i L.A. om at sætte ild til en båd med dig i,
men du fik altså ikke tilladelse til at holde vikingebegravelse.
Måske i Ventura amt, men ikke her.
Tak.
Den tale så jeg ikke komme.
KAPITEL 17.
I ALLE DE GAMLE, VELKENDTE STEDER
Vi er her i dag for at sørge over min bedstefars kødkrop.
Men den rådnende samling af celler er ikke hvem eller hvad, han var.
Min bedstefar var en udødelig ånd, der havde levet millioner af liv.
Scientology.
Og ligesom alle evige ånder
har han strejfet omkring universet i evigheder i sin søgen efter et spil.
For det er det, vi gør.
Vi spiller spil.
Og det største spil handler om at glemme vores sande identiteter,
så vi kan lege gemmeleg med os selv.
Og når dagen kommer, hvor vi finder os selv,
hvor vi med sikkerhed ved, at vi udgør en statisk bevidsthed,
der er ældre end stof, energi, rum og tid,
så vinder vi.
Det, ved jeg, er sandheden,
og nu ved min bedstefar det også.
Selvom han ikke krydsede L. Ron Hubbards sti til total frihed,
så vil han hurtigt suges tilbage ind i en djævelsk karrusel
af fødsel og død.
Mange tak.
Min far gav aldrig med mig.
Den burde han.
Men det gjorde han ikke.
Selvom jeg svigtede ham igen og igen, så gav han aldrig op med mig.
Som en del af min oprejsning til ham
har min sponsor og jeg valgt, jeg skal tilbagebetale
alle de de rehabiliteringsbesøg og terapeuter
og refugier, han sendte mig til.
Uden at medregne inflation, så løber det op i lidt under $900.000,
og det inkluderer ikke de $300.000 i advokatsalær
for at få mig frikendt for salg af stoffer.
Som om jeg er dum nok til at sælge mit eget lager.
Nå, men jeg skylder far $1.2 millioner.
Og jeg vil bruge en del af min arv til at betale ham tilbage.
Altså, ikke ham direkte af åbenlyse årsager.
Jeg vil betale ham tilbage ved at bygge et rehabiliteringscenter for stoffer
på Galapagos-øerne.
Hvor misbrugerne og alkoholikerne
og folk med spiseforstyrrelser kan lægge deres liv helt om,
imens de lærer om Charles Darwin og evolution.
Så for at ære min far, der aldrig gav op på mig,
skal centret hedde: The Suite Surrender,
fordi er man ædruelig, må man overgive sig for at vinde,
og "suite" skal staves S-U-I-T-E,
fordi alle rum vil som minimum være junior-suiter. Mange tak.
Da jeg mistede min mand, tænkte jeg:
"Det var det. Nu er jeg alene."
Men på mirakuløs vis mødte jeg en mand,
som jeg havde en hed flirt med helt tilbage i 1967.
Den mand var jeres far og jeres bedstefar.
Først antog vi, at vores forhold denne gang kun ville være platonisk.
I ved, gamle venner, der holder i hånd,
går ture i parken,
deler mad.
Men det var slet ikke, hvad der skete.
Med lidt opmuntring fra mig
og en smule hjælp fra pillerne,
blev Norman hurtigt til det glubske bæst, der hærgede min krop
for alle de år siden.
Det var vidunderligt.
Hans begær var blidt, men krævende.
Og punktligt.
Altid samme tidspunkt.
Halv otte om morgenen om onsdagen og søndagen.
Efter en kop kaffe og et hurtigt besøg på toilettet
så tog han mig bagfra og fik mig til at ryste og skælve
som en 16-årig pige,
der gjorde oprør imod sine overreligiøse forældre.
Både onsdag og søndag morgen
elskede Norman Newlander mig som ingen anden mand.
Onsdag og søndag morgen.
Fra halv otte til kvart i otte.
Jeg er lidt liderlig nu.
Jeg var Normans assistent i 22 år.
Jeg arrangerede hans arbejdsskema, hans personlige skema,
hans rejseplaner, hans ferier.
Jeg sørgede for, han jævnligt gik til lægen, til tandlægen,
til hudlægen, til øjenlægen.
Jeg sørgede også for hans frokost- og middagsplaner
og mindede restauranterne om, hvor vigtig han var,
så han fik et godt bord.
Typisk menneskelig adfærd.
Jeg sørgede også for, hans kone og datter fik fødselsdagskort og blomster.
Ligeså valentinsdag.
Og otte gange sørgede jeg for, at hans datter
kom på de bedste rehabiliteringscentre.
Men i al den tid…
…fortalte jeg aldrig Norman, hvor meget han betød for mig.
Hvordan det at gøre ham glad, gjorde mig glad.
At hans ve og vel var dagens første tanke
og også min sidste tanke, før jeg gik i seng.
Mange tak.
Nej.
Forlad mig ikke!
Jeg har så meget mere at give!
-Nej! -Nej, Jeanine. For Guds skyld.
Hvad holder hun fast i?
"Giv mig sindsro til at acceptere de urokkelige ting,
mod til forandring, visdom til at se forskel.
"Lad mig acceptere de urokkelige ting,
mod til forandring, visdom til at se forskel.
Gud, giv mig sindsro…
Bør vi bekymre os om hende?
Jeg er mere bekymret for ham.
Han klarer sig. Bare giv ham lidt tid.
-Det håber jeg. -Ja.
For et par år siden så døde min bedste ven i verden ganske uventet.
Stevie Chartokoff.
-Har jeg fortalt om ham? God fyr. -Nej.
Vi har været venner siden 3. klasse.
Og jeg kan sige dig, at da han døde, følte jeg intet. Jeg var følelsesløs.
Hvor skrækkeligt.
Nej.
Nej, det er… Jeg tror, det er en overlevelsesmekanisme.
Det er naturens møde at være empatisk på.
Hvad mener du?
Tja, fordi da det skete,
kunne jeg… Smerten var for slem.
Med med tiden kunne jeg føle smerten mere og mere,
til den blev en del af den, jeg er, du ved?
Sorgen forvandler sig til accept, hvilket…
nok er en form for visdom.
Det er faktisk ret betryggende.
Du er vis.
Jeg husker en gang i high school,
vi har været 14 eller 15 år,
så røg Stevie og jeg en joint, og så satte vi ild til vores prutter.
Kan det lade sig gøre?
Ja. Man ligger på ryggen med benene op i vejret,
holder en tændstik foran røven,
man fiser løs, og så kommer der en blå flamme.
Men der gik sgu ild i Stevies pubeshår,
så han skreg løs.
Han hylede, bad mig slukke det.
"Sluk det!". Jeg ville ikke røre hans kugler.
Så kort fortalt
måtte hans mor køre hans til skadestuen.
Hun ville heller ikke røre de kugler. Tro mig.
-Så du blev visere senere i livet. -Det var efter det. Ja.
Sikke en handel.
-Tænk, du ikke vil have en. -Jeg klarer mig.
De churros er lækre.
Jeg vil gerne sige noget.
Må jeg ikke nok få fred?
Nej, du skal høre det.
Sandy, jeg er taknemmelig for vores venskab,
og du skal vide, hvor glad jeg er for at have dig i mit liv.
Hvordan har du det?
Hvad?
Jeg har det fint, tak.
Godt.
Brug for noget?
Jeg ville bare minde dig om,
at jeg er trænet i af aflæse folks thetan-niveauer.
og jeg kan hjælpe dig med din sorg.
Jeg har ikke brug for hjælp, men tak.
Undertrykt følelsesmæssig smerte kan manifestere sig fysisk.
-Jeg har det fint. -Ondartede svulster er ikke sjældne.
Det er fint, Scientology har hjulpet dig med at blive dit bedste jeg.
Nej, det er marinesoldaterne.
Bare lad mig være i fred for fanden.
Ser du? Det er ren vrede. Hvilket ligger højere på skalaen end…
Så skrid dog!
Jeg husker min første biopsi. Det var meget ubehageligt.
Sakse op i røven er aldrig godt.
Nej. I det mindste så bagefter, når der er blod i ens afføring,
ved man, hvor det kommer fra.
Altid en fornøjelse.
Ellers andet?
Ja.
Hvilke skinke er den bedste, vil du mene?
Tja, de er alle gode.
Okay, vi tager historieformen så.
Det er dit sidste måltid, før du skal henrettes.
Hvilken skinke ryger i din sandwich,
før du injiceres med dødens mikstur?
Honningglaseret.
I så fald vil jeg bede om 225g honningglaseret, tak.
Jeg troede, han ville sige Virginia-skinken.
Han var en dejlig mand.
Ja, han var den bedste.
Den bedste af dem alle.
En rigtig guttermand.
Vi talte faktisk om at blive gift.
Det anede jeg ikke. Jeg kondolerer.
Vi talte også om at få et barn sammen.
Ja.
Hvad er så sjovt?
Mener du det?
Jeg er dødalvorlig.
Okay.
Da du sagde "få et barn", mente du så adoption?
Nej, jeg mener at få et barn.
Klart.
Vi måtte jo sætte det på pause, inden jeg droppede min medicin.
Norman junior skulle ikke få tre hoveder og en hale.
Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg vil ikke snage,
men hvilken type medicin taler vi lige om?
-Imod depression. -Ja.
Og bipolar.
Også det, hva'?
Og lidt skizofreni.
Wow. Medicinsk hattrick.
Hvadbehager?
Ignorer mig, jeg er bare fuld af sorg.
Men hey, du er en smuk og livlig kvinde,
jeg er sikker på, at du nok skal finde en at få et barn med.
-Hvad foreslår du? -Intet. Jeg ønsker dig bare det bedste.
Sig, du ikke lægger an på mig, når mit livs anden kærlighed stadig er lunken.
Selvfølgelig ikke.
Jeg føler mig ikke sikker lige nu. Jeg går min vej nu.
Gå du bare.
Hold da kæft.
Da jeg havde prostataproblemer,
sagde jeg til mig selv, jeg kunne lave bækkenøvelser.
-Hjalp det så? -Nej.
Men det gav mit anus selvtillid, og så var jeg halvvejs.
-Gør du det lige nu? -Ja.
Så gør jeg det også.
-Er det din bækkenøvelse-lyd? -Ja.
Hej.
Hvad nu?
Jeg ville bare høre, om du er klar.
-Ja. -Kom så.
Har du set, de har sushi fra Nobu?
Ja.
Det er utroligt. Der er bagt krabbe og torsk
og ravfisk, hele molevitten.
Hvor dejligt.
Ingen kan sørge som jøderne, vel?
Træning, træning, træning.
Ja.
-Tak, fordi du kørte. -Det var så lidt.
Eller det var ikke så lidt, men jeg gør det alligevel.
Overvej det lige igen. Vi har masser af plads.
Jeg har det fint.
Ja, selvfølgelig har du det fint. Men hvorfor være alene nu?
Det er det, jeg ønsker.
Kom nu, overnat hos os. Det bliver sjovt.
Så kan vi spille brætspil.
Jeg har lige mistet min bedste ven. Jeg gider ikke hygge.
Er du sikker?
Vi kunne ryge en fed, spille lidt Klodsmajor.
Jeg springer over.
-Jeg hader, når du bruger det ord. -Hvad, "fed"? Hvad er der galt med det?
-Du lyder som en gammel mand. -Han er en gammel mand.
Hjælp ikke.
Okay så. Vi kører dig hjem.
Ja.
Jeg ville ikke sige noget, men
da vi prøvede at hive kvinden væk fra kisten, bed hun mig.
Hvad? Hvor skrækkeligt. Lad mig se.
Hun bed ikke hul på huden, men det gør stadig nas.
Gør det nas?
Okay, "fed" og "" går ikke. Modtaget.
Men der kom da en del mennesker.
Norman ville have været tilfreds.
Norman var aldrig tilfreds.
-Ja, han var vel nok hård ved dig, hva'? -Hvad taler du om?
I din mindetale sagde du, han var hård ved dig.
Nej, jeg gjorde ej.
-Det var da det, du sagde. -Vi var hårde ved hinanden.
-Godt. -Sådan var vi bare.
-Klart. -Sig ikke, hvad jeg sagde.
Modtaget, undskyld. Min fejl.
Hvad?
Ingen siger "min fejl" længere.
Jamen, undskyld mig for ikke at have fået den notits.
-Rolig nu. -Okay.
Notits.
Tak.
Jack Daniels og Dr. Pepper light, tak.
Tak, Alex.
Det gjorde mig ondt at høre om hr. Newlander.
Ja.
Jeg fik barpersonalet til at lave en martini til ære for ham.
Tak.
Han var en venlig og gavmild mand.
Jeg skal give dig gavmild.
Jeg er straks tilbage for at tage din ordre.
Tak, min ven.
Irving!
-Irving! -Hvad?
Irving!
Hej!
Jeg har vist fundet din hund.
-Hallo? -Gud være lovet.
Mange tusind tak.
-Det var så lidt. -Jeg flippede helt ud.
Hedder han Irving?
Ja. Porten var åben, og så stak han af.
Seriøst?
Irving.
Ja! Hvorfor det?
Det er ikke vigtigt. Man hører bare aldrig det navn længere.
Jeg henter min pung. Du skal have findeløn.
Nej.
Jeg er bare… Jeg er bare en god nabo.
En fremragende nabo.
Yvette.
Sandy.
Jeg bor nede ad gaden på hjørnet.
Den der er til salg? Har du købt den?
Nej. Det er et lortested på 3000 kvadratmeter.
Et lortested.
Ja. Jeg passer huset for min kusine og hendes mand.
-Hvor sødt. -Mistede jeg deres hund, var jeg rådvild.
Så ville jeg hoppe ud fra balkonen og håbe, prærieulvene åd mig.
De ville være skøre, hvis de lod være.
Okay.
Godnat.
Må jeg tilbyde dig et glas vin så? Jeg laver også en god margarita.
Så jeg kan takke dig.
Tak.
Du viste dig.
Ja.
Hey, se, hvad jeg kan.
Ja.
Troede du, jeg ikke så din alder?
Ja.
Du må også kneppe som en på din alder, ikke bare opføre dig som en.
Ja.
Jeg henter flere grøntsager til dig.
Norman, er det dig?
Godmorgen.
Hvad sker der?
Din søde datter sendte mig forbi med sunde smoothies.
Hvor dejligt.
Hun bekymrer sig for sin gamle far.
Han klarer sig.
Han har det fint.
-Hvem er det her? -Det er Irving.
Irving.
Hejsa.
Jeg har en halv Vicodin, hvis din ryg gør ondt.
Undskyld. Jeg anede ikke, du havde gæster.
-Her. -Hvad?
Dæk dig til.
Klart.
Martin, dette er Yvette.
Yvette, det er Martin.
-Hej. -Hej.
Er du russer?
Må jeg bruge dit brusebad?
-Selvfølgelig. -Okay. Kom, Irving.
Hold da kæft.
-Ja. -Hvordan sker den slags?
Jeg smed dig af i går. Jeg var bange for, du ville stikke hovedet i ovnen.
-Jeg stak mit hoved i noget. -Og hvordan sker den slags lige?
Fortæl mig det. Det hele. Langsomt.
Der er intet at fortælle.
Eller der er vel noget.
Ja.
Hendes hund hedder Irving.
Klart. Du introducerede os jo.
Det er Normans mellemnavn.
Og hvad så?
-Det er da uhyggeligt, ikke? -Er det? Er det ikke bare et tilfælde?
På den samme dag, jeg begraver min ven,
dukker en ung, smuk kvinde op med en hund, der har hans navn?
Mellemnavn.
Det er højest som en Stephen King-bog.
Jeg tænkte mere Twilight Zone.
Hvordan slog du egentlig din ryg?
Stødede du, løftede du vægte? Sig frem.
Brug din fantasi.
Det gør jeg også, men den er rusten.
Sig intet til Mindy.
Mindy hvem? Gør din historie færdig.
-Ja, hunden. -Irving.
Det er ikke hendes hund. Hun passer et hus.
Men han slap væk, jeg fandt ham, og hun takkede mig.
Sagde du "det var så lidt"?
På min egen måde.
-Hvad laver hun til daglig? -Ingen idé.
-Hvad er hendes efternavn? -Jeg ved det ikke.
-Hvad laver hun med en gammel fyr som dig? -Det ved jeg faktisk godt.
Mange unge kvinder tiltrækkes af ældre mænd,
fordi vi er mere sofistikerede og ved mere om verden end deres jævnaldrende.
-Så du er blank. -Totalt.
Ja.
Jeg kan sige dig, at der foregår noget, der ikke er tilfældigt.
Seriøst? Såsom en besked fra det hinsides?
Nej.
Måske.
Okay, hvad… Tænk, jeg spørger dig om det her.
Hvad skulle det være?
Jeg er ikke sikker.
Omfavn livet, hold mit hjerte åbent for nye oplevelser.
Sandy, vi har et problem. Kom her.
Boris, vi må dræbe egern.
Fuck.
-Fuck. -Hvad? Hvad skete der?
-Fuck. -Hvad skete der?
Irving sked i min seng.
Hold et åbent sind.
KUN LÆSNING TILLADT
I STYKKER
-Hej. -Hej.
Tak for smoothien.
Det var så lidt.
Hvad fejler din ryg?
Den kom til skade, da jeg tog sokker på. Er det ikke utroligt?
Det er løgn.
Det er vist på tide, du får en af de plastiktingester,
der tager dem på for dig.
Det er vel nok trist.
Det må du nok sige.
Hvis du vil tale om, hvad du går igennem, er jeg her for dig.
Hvad tror du, jeg går igennem?
Du har mistet en, der betød meget for dig,
der må jo være mange følelser i dig.
-Ikke så mange som du tror. -Far…
Ved du, hvor mange venner jeg har mistet de seneste år?
-Nej. -Heller ikke jeg. Jeg tæller ikke.
Men det er vigtigt, du taler med nogen om det.
Hvorfor? Hvorfor dele sine følelser
om fucking alt, der sker for en?
Fordi at holde det for sig selv er usundt.
Måske ønsker jeg ikke at være sund.
Hvor modent af dig.
Mindy, jeg er 75 år gammel.
Det giver mig en vis ret og nogle privilegier,
ift. hvad der definerer modenhed.
Nej, det gør ikke.
Det siger du.
Martin da du så min far i moges, sagde han så noget om Norman?
Ingen idé. Åbnede han op overfor dig?
Opførte han sig sært?
Hvorfor fniser du?
Vi laver disse øvelser for at frigøre vores følelser,
fordi vi har altid fået at vide, at nogle af dem ikke er acceptable,
og at de skal undertrykkes.
For eksempel mænd.
De lærer i en tidlig alder, på legepladsen, ikke at vise frygt.
Og gør du det, er du svag. En taber.
Og kvinder får konstant beskeden om,
at det ikke er kvindeligt at udtrykke vrede.
Så bliver man kaldt en kælling,
hvis man har en stærk holdning,
eller, Gud forbyde det, man hæver sin stemme.
Men hvilken type skuespiller er man lige, hvis man ikke mestrer de følelser?
Og ikke bare vrede og frygt.
Hvad med apati? Opstemthed?
Morderisk raseri? Sølle sorg?
-Ja. -Hvordan får jeg en agent?
Hvabehar?
Uden en agent kommer jeg ikke til audition, og gør jeg ikke det,
er det vel ligegyldigt, om jeg undertrykker dem?
-Du har vist intet problem med vrede. -Det har jeg ikke, nej.
Du bliver en fremragende ekskone.
Skal vi ikke holde os til følelsesøvelsen?
Vil nogen give det et skud?
Jeg har en manager, men jeg ved ikke, hvad han gør.
Jeg ved, hvad han bør gøre.
Han bør oprette netværk med producere og instruktører og skaffe mig arbejde.
Men han sælger dem primært kokain.
Der er sorg.
Er der nogen, der vil prøve?
Heldigt for dig, han sælger.
Min prøver at tage billeder af mig i sin jacuzzi.
Tilbage til vreden…
-Er det Arnie Breedlove? -Ja.
Også mig. Han sælger dem. Du burde få en kommission.
Du gode gud.
Den stodder.
Jeg burde dræbe ham.
Drukn ham i jacuzzien. Det ville være poesi retfærdighed.
Poetisk. Det er poetisk retfærdighed.
Og lad os ikke dræbe nogen.
-Hun kunne få det til at ligne en ulykke. -Nej.
Jeg forstår jeres frustration. Jeg har været der.
Hvorom alting er,
så planlagde jeg, at en mine venner ville fortælle jer om dette emne.
Er han agent?
Han var agent.
-Hvad er han nu? -Død.
Det er ikke min dag.
Jeg lover, at vi diskuterer agent-situationen på et senere tidspunkt.
Men nu skal vi lave skuespilsøvelserne,
der frigør følelser, så hvem vil…
Hvad sker der, når man føler noget så dybt,
så kraftigt, man er bange for at udtrykke det?
Følelser kan ikke skade dig, Mindy.
Nogle gange virker det til, de kan, men det kan de altså ikke.
Så der er intet at være bange for.
Godt at vide.
Okay. Hvem vil prøve?
-Det vil jeg. -Okay, Jude.
Hvilken følelse vil du prøve?
-Sorg? -Godt valg.
Der er flere teknikker til at udtrykke sorg.
En af de mest enkle
er at tænke på noget i ens liv, der gjorde en ked af det,
og så lader man de følelser få frit løb i ens optræden.
Noget, der gjorde dig ked af det for nylig?
Din pointe er gået igennem, Mindy. Okay? Drop det.
Jude, vil du prøve?
Ja, okay.
Begynd, når du er klar.
Fortæl mig, hvad der sker.
Jeg husker noget meget trist.
Okay.
Okay. Bare bliv i det.
Åh gud.
Du gør det godt.
Det er virkeligt foruroligende.
Kan du sige, hvad mindet handler om?
Jeg lod Arnie Breedlove tage billeder af mig i sin jacuzzi.
TI TING, DU IKKE VIDSTE OM SCIENTOLOGY
Robbie, hvad laver du?
Hej.
Jeg har nye lagner og tæpper med.
Det behøvede du ikke.
Jo, jeg gjorde. Okay, farvel.
Vent lige.
Vil du ikke, du ved, hænge ud?
Det var gratis første gang pga. findelønnen.
Anden gang er 2.000 dollars.
Selvfølgelig. Det er helt fint.
Lad mig lige…
Farvel, Irving.
Jeg vil savne dig.
Farvel.
Kom nu, Irving.
Hej, hej.
To tusind dollars? Hold da helt kæft.
Tekster af: Jens McGhee