Hur är det? Kom in. Slå dig ner.
- Vill du ha kaffe? - Nej tack.
Har du följt allt ståhej kring Carsten Villars bok?
Ja, i pressen. Den har ju blivit slaktad.
"TRÄSKET"
Är det den här som dina advokater har tittat på? Imponerande!
- Modigt att sticka ut hakan. - Eller masochistiskt.
Man kan inte skriva en bok om politik med genomskinliga pseudonymer-
- smäda alla och tro att det ska gå obemärkt förbi.
Jag trodde tvärtom. Att alla ville att det skulle gå obemärkt förbi.
Inte journalister och bloggare. Det är sånt som exploderar på Twitter.
Ingen läser ju böcker längre.
Nej, det är färre läsare och fler böcker, men läget är mer spänt.
- Det skrivna ordet gör folk hysteriska. - Hur menar du då?
Det skrämmer dem.
Ju mindre folk läser, desto mer skeptiska blir de till skrivande.
Vi lever i det skrivna ordets civilisation. Se på nätet.
Folk skriver mer och oftare, och med en viss omsorg.
- Det gäller en liten minoritet. - Men de är många.
- Fler skriver mer och bättre. - Fyra rader på Twitter är knappast...
Varför inte? Det är som under ancien régime.
Folk utbyter kloka ord. Det är väldigt franskt. Det är inget nytt.
Det är bara fler som delar fler kloka ord.
- Och väldigt okloka ord! - Och dåliga skämt.
- Så har det alltid varit. - Det uppmuntrar narcissism.
Ja, vi lever i en narcissistisk tid. Vad ska man göra?
- Det skadar konsten och konstnärerna. - Vi är alla lika narcissistiska.
Vad menar du? Jag spyr på det här materialistiska samhället!
All fixering vid pengar, kroppar och kläder.
Nu överförenklar du. Din radikalism är lika narcissistisk.
Du vet hur jag lever-på min frus lön. Har jag inte rätt att döma min omvärld?
Jo, jag säger bara att din radikalism också är narcissism.
- Det är den mest eftertraktade varan. - Ska du ta ifrån oss det också?
Gör och tyck som du vill. Det gör jag också.
- Jag känner inte igen dig. - Ska vi gå och äta, då?
- Hej, Pamela. Vilken rusning! - Det är måndag. Thaistället är stängt.
- Är det därför? Kan vi sätta oss där? - Javisst.
Slå dig ner.
- Har du fått dina royalties? - Ja, "Grunden" säljer fortfarande.
Ja, den har sålt bra i tio år nu. I pocket också.
Ja, de andra fortsätter att stagnera lite.
Ja, de har stagnerat ganska lågt...
- "Ett tyst"... - ..."farväl".
- Det är ingen kioskvältare, direkt. - Den skövlar inga skogar...
Nej, det är en riktig "värstsäljare".
Det är sånt som händer.
- Jag mötte ditt ex. Vad är det hon heter? - Solange.
Just det. Vad var det hon hette i "Ett tyst farväl"?
- Véronique. - Véronique Pastoureau, ja.
- Hon sa att hon var sjuk. - Ja, det verkar allvarligt.
- Har ni nån kontakt? - Nej, det var ju hon som lämnade mig.
- Hon tar det hårt. - Det vet jag inte... Ja, säkert.
Men det var smärtsamt för mig, så jag vill helst glömma.
Jag tyckte synd om henne, för vi har ju gemensamma minnen.
Som när hon var full på bokmässan i Barcelona...
- Alain, jag vill helst inte prata om det. - Jag förstår.
- Hur är det med Valérie, då? - Bara bra.
Hon är fortfarande parlamentarikerassistent.
- Åt David? - Ja, hon reser jämt.
Hälsa att jag uppskattar Davids modiga åsikter beträffande EU:s kulturpolitik.
Det ska jag hälsa. Det kommer hon säkert att framföra.
Då blir han nog glad.
Varsågoda. Dagens rätt är kalvgryta.
Jag tar det gamla vanliga: en blodig entrecôte, sallad och vatten.
- Tar du ingen förrätt? - Nej, men gör det, du.
Okej.-Jag tar... en terrin, tack.
Och sen... piggvar med aioli.
- Inget vin? - Nej tack.
Tack, mina herrar.
Jo... det är alltså Valérie som är hon, Oriane.
Och Xénia är Stéphanie Volkowski, hon med pratshowen på Kanal 8.
- I manuset, alltså. - Ja.
- Som du kanske har läst? - Jadå!
Jag ville prata med dig om det.
- Ja. - Det är ju därför vi är här.
- Ja. - Jag gillade den.
Du fortsätter på samma spår som de senaste åren.
Ja, det är som en bana som jag bara måste följa.
Som scenen när de springer på varann på varuhuset BHV:s järnvaruavdelning.
- Ja, det är självupplevt. - Jag antog det. Det är rörande.
Textfragmenten gör att man inte vet om hon säger så eller om du fruktar det.
Det är snarare det hon borde ha sagt...
...om hon hade varit mer klarsynt, eller...
Nej, klarsynt är inte rätt ord.
- Ärligare? - Nej, mer...
- Om hon hade varit grymmare. - Ja.
Det är hårt, men sant.
- Är inte BHV med i en annan bok? - Jo, i "Polisrapport".
- Just det. Ganska nyligen, va? - För åtta år sen.
Nej, då var det inte nyligen.
Constance, vår nya pressansvarige, älskar nämligen "Polisrapport".
- Det är en av hennes favoriter. - Du ser! Du som inte var övertygad.
Nej, den åldras väl.
Constance undrade varför du inte fortsatte på det spåret.
Det är ju redan gjort. Varför göra om det?
Inte göra om det, men utveckla det.
Hade du hellre velat att jag skrev nåt i den stilen?
- Nej... - Är du tveksam?
- Nej. - Har du några frågor?
Ja, frågor som jag framför allt ställer mig själv.
- De berör inte din text. - Men det är ju min text...
Nej, din text väcker en tankeprocess som sträcker sig utöver din text.
Hur då?
Jag undrar bara om inte vi båda, i förhållande till vår tid-
- är avskurna från det som händer eller borde hända.
När man skriver och ger ut böcker är man alltid ur fas med sin tid.
- Vem skulle ha terrinen? - Jag.
- Varsågod. Smaklig måltid! - Tack.
- Tack för lunchen. - Förlåt. Varsågod.
- Är det nån ny bok som intresserar dig? - Jag kollade. Det fanns inget för mig.
- Då går jag. Vi ses! - Ja, gärna.
- Jo... - Ja?
- Så när det gäller manuset...? - Vad då?
Har du bestämt nåt datum?
- Nu förstår jag inte... - För utgivningen?
Du ska väl ge ut den?
Nej, det trodde jag att du hade förstått.
- Hej! - Alla är redan här.
- Förlåt, jag är sen... - Som vanligt.
Jag hade möte med Laure d'Angerville, hon som sköter digitaliseringen.
Den lysande handelsskoletjejen som odlar rollen som mansslukerska?
- Henne känner jag till. - Precis.
Det är enkelt: Det är fler som läser min blogg än mina böcker.
- Klaga inte. Din bok säljer bra. - Den låg i travar på stormarknaden!
- En stor succé! - Den ska bli ljudbok. De säljer jättebra.
- Jag tänkte fråga Catherine Deneuve. - Glöm det!
- Vem vet? Hon är visst trevlig. - Min blogg har 5 000 besökare per dag.
Per dag? Oj!
- Vad bloggar du om? - Tja, nyheter...
- Inte litterära nyheter, väl? - Nej, sånt som intresserar mig och folk.
Men de läser mig hellre på nätet än på papper.
- Det är gratis... - Sånt går alltid hem.
Det är ju kris, så det är normalt.
- Ja, när det gäller konst, inte datorer. - Hur menar du?
Folk betalar gärna 1 500 euro för en dator-
- plus bredband varje månad, även i kristider.
Men att köpa musik, böcker eller en tidning är ett enormt problem.
Böcker piratkopieras inte lika mycket.
Nej, för unga läser ju mindre!
Internetleverantörerna är de värsta piraterna. De säljer andras egendom.
Konst har mist sitt värde, sin integritet, så den bör vara gratis, anser många.
Många tycker tvärtom. Det är för enkelt att låtsas hylla modern konst-
-och sen ladda ner "Fast and furious".
- Nu överförenklar du. - Dra åt helvete!
- Ska vi äta? - Gärna.
- Kan nån hjälpa mig? - Kommer!
Kan du ta kakorna? Ställ dem där.
Gratis information anses falsk, men om man betalar för den respekteras den.
Den förvrängs av lobbyister och journalister och förlorar sin trovärdighet.
Men absurda rykten från självutnämnda experter sväljs med hull och hår.
Det där hör man jämt. Internet uppfann inte ryktena.
Makthavarna har alltid utnyttjat dem.
Vi lär oss tänka för att undvika sånt. Det är bokens roll.
Men vi lär oss allt mindre. Det är som ett ständigt muterande virus.
Skrivandet kommer att digitaliseras.
Du läser väl dina manus på platta?
- Inte alla. - Jag läser aldrig på platta.
Du tillhör fel generation. Det var ingen kritik.
Dagens unga är uppvuxna med datorer. Det är inte samma sak.
- De läser alltså mindre. - Fel. Kolla bara på alla bloggar.
- Det bevisar bara att det finns bloggare. - Som har tid att slösa.
Nej, vi skriver mer än tidigare. Internet har befriat ordet.
- Vilket ord? Hejdlösa flöden...! - Tack för det.
- Nej, jag menar inte din blogg. - Nej, visst...
Som jag inte läser... Men jag läser dina böcker!
Då tillhör du minoriteten.
Tack vare bloggen köper folk böckerna, därav säljsuccén Alain gladde sig åt.
Allt fler av dina böcker läses på platta.
Kolla siffrorna! Det är äldre som läser.
Framför allt pensionärer och kvinnor. De har gått över till läsplatta.
- Det är praktiskt, lätt och smidigt. - Och större text.
Plattan rymmer hela biblioteket när man är ute och reser.
Det struntar jag i! En bok väger väl mindre än en läsplatta?
- Och behöver inte laddas. - Så ser framtiden ut:
Vi kommer att läsa allt färre böcker, och vi kommer att läsa dem på platta.
Ingen mer vodka där...
Varför inte bara digitalisera allt på en gång?
Det är inte ekonomiskt lönsamt. Böcker säljer fortfarande. Kedjan funkar.
Snart försvinner alla distributörer, bokhandlare och tryckare.
- Bara förläggare och författare blir kvar. - På en sajt?
Ja, en sajt som utför samma redigering och uppföljning med samma standard.
- Det är nedvärderande. - För dig, ja, men inte för e-boksläsaren.
- E-böcker? Okej! - Vad är det för roligt med det?
Man slipper bara tillverkningsprocessen. Vi har samma avtal och författare.
Min blogg skulle kunna ligga på din sajt.
Ja, vi skulle göra samma sak som nu.
Men vi kan fokusera på det väsentliga och slipper förpackningar och logistik.
- Då måste man sparka folk. - Inte alls!
Det blir andra-inte färre-tjänster.
- Litteraturpriser utses med ett klick. - Och skickas via mejl...
Eller Amazon Prime!
Och läsarna kan man träffa via videokonferenser.
- Det gör vi redan. - Ska ingen gå ut längre?
- Vad deprimerande! - Det är nya tider.
Att läsa Adorno på Ipad eller i en förstautgåva på veläng förändrar inget.
En förstautgåva av Adorno på veläng finns nog inte. Du har inte läst honom.
Nej, jag menar bildligt talat.
Ja, vi kan lämna boken åt sitt öde...
Det står nog fler glas där borta.
De står lite överallt. Tack.
Jag åt lunch med Léonard. Det var en pina.
- Det är alltid en pina. - Nu var det värre än vanligt.
- Vi pratade om hans manus. - Vad handlar det om?
Samma sak som vanligt. Hans kärleksaffärer.
Ganska tjatigt och snuskigt.
- Affärer han har haft nyligen? - Ja.
- Tyckte du inte om det? - Jag är tveksam.
- Han skriver ju bra. - En fortsättning på den förra, bara.
- Den var väl bra? - Seg.
Under all cynism döljer sig väl en människa?
Jag refuserade honom.
- Jag behöver din åsikt. - Det är inte ofta...
- Ska jag ta säsong 4 av "Kollusion"? - En fjärde säsong?
- Ja, den går jättebra. - Den får lysande kritik.
Serier får alltid lysande kritik.
Varför inte? Är du less på att spela polis?
Hon är inte polis, utan krishanteringsexpert.
Okej...
Det är... påfrestande. Jag kommer ingenvart.
Jag står bara och stampar.
Hoppa av, då.
Ja, men de kan inte ersätta mig.
- Jag känner mig som en gisslan. - Fortsätt då, om du inte har nåt val.
Om jag tackar ja måste jag fortsätta i ett halvår till.
- Vad gör du här? - Jag hade en mardröm.
Vad gör du här?
Var är din säng nånstans? Var är din säng?
- Där borta! - Där borta?
Drömde du om att få sova hos pappa och mamma?
Din lilla rackare! Göm dig, bara. Göm dig!
- Läggdags! - Han läser en saga. Hoppla!
En gång till!
Kom hit!-God natt, mamma!
Vad är det?
Inget.
Okej...
Jag åt lunch med Alain i går.
- Mår Alain bra? - Ja, han verkar må bra.
- Bra, för häromdagen var han lite nere. - Hur då "nere"?
Bara nere, inte uppåt.
- Han verkade vara i form. - Vad skönt att höra.
- I toppform... - Vad bra!
Han refuserade mitt manus.
Och hur mår Selena?
Det vet jag inte. Jag träffade inte henne.
Det vore trevligt att äta middag med dem.
Han refuserade mitt manus, sa jag ju precis.
Ja, jag fattar. Vad kan jag göra åt det?
- Du kan vara solidarisk. - Det är jag ju.
Du får väl skriva om texten. Vill du att jag ska gråta?
Slår det dig inte att han kan ha fel? Att han kanske har missat nåt?
Nej, det har inte slagit mig. Han är ju din förläggare.
- Och? - Han bestämmer. Eller byt förläggare.
Jag känner inga andra. Alain har gett ut mig i åratal.
Det är ju det jag säger. Skriv om din text.
Jag har jobbat med den i över ett år. Jag kan inte se klart längre.
- Ska jag peppa dig? - Ja.
Jag visste det!
- Gör det, då. - Nej.
Tycker du inte att Alain har förändrats?
Det har du och jag också gjort. Det gör man med åren.
- I hans fall till det sämre, väl? - Snarare till det bättre.
Hur då?
Han är mer ansvarstagande och stabil. Han har fått bättre omdöme.
- Jaha... Tack för det. - Ta det inte så.
Förlaget Vertheuil har vunnit priser och gjort succé. Det var inte givet.
- Förlaget är över hundra år! - Alain har lyft stället.
- Han vet vad som ligger i tiden. - Det kräver talang.
En affärstalang.
Nu är du hård. Han håller på kraven. Många avundas hans utgivning.
Jäklar!
Jag måste rusa. En lång dag väntar. Vi får ta det sen.
- Varför har du så bråttom? - Det är lokalval i Mayenne.
- David vill visa kandidaten sitt stöd. - Jag såg det i medierna. Det blir tufft...
- Ska du följa med? - Ja, för att träffa de strejkande.
Gjuteriet är i konkurs, förhandlingarna har kört fast och jag håller i allt.
- Fixar du det? - Ja, jag får jobba klart på tåget.
Om vi inte lyckas få i gång dialogen igen är det kört. Hej då!
- Har ni ringt Jean-Pierre? - Han svarar inte.
Hälsa att jag lägger upp hans text i kväll. Tack.
God kväll, Laure. Kom in.
Slå er ner. Kul att se er. Vi känner ju inte varandra så väl...
Det är en ny tjänst. Folk förstår inte riktigt vad jag gör.
Jo, alla vet hur viktig digitaliseringen är, men det skrämmer dem.
Ändå går jag varligt fram. Digitalisering ses som djävulen i förlagsvärlden.
Inte nu längre, tyvärr. Eller kanske: tack och lov.
Jag försöker vara tålmodig, pedagogisk och ödmjuk.
Det är inte vad som förväntas av er.
Ett så förnämt förlag förpliktar...
- Vi försöker att inte vara så förnäma. - Det var en komplimang.
- En giftig sådan... - En del kan förändras.
När jag pratar om framtida utmaningar känner jag mig som en domedagsprofet.
- Ni är här för att röra om i grytan. - Hur mycket?
- Vad menar ni? - Hur långt får jag gå?
Det är upp till er att avgöra.
Om vi ska gå hela vägen måste vi tänka om helt.
- Varsågod. - Tack.
Våra ansträngningar måste synas. Vi kommunicerar inte.
- Har ni några förslag? - Vi har en möjlighet.
- Har ni läst Robert Clarences manus? - Jag är skeptisk.
En samling mess och tweets... Vad blir det härnäst?
- Han är oväntat humoristisk. - Det är inget nytt.
Nej. Mallarmé gav ut tillfällighetsdikter.
- Jag tänkte inte på Mallarmé. - Till och med i adresser.
"M. Monet, som aldrig låter bli, året om, i ett kör"-
- "att måla sitt älskade Giverny, nära Vernon, i Eure."
- Imponerande! - Varsågod.
Mess är en modern skriftform alla behärskar och kan relatera till.
- Alltför mycket, kanske. - Tweets är dagens haiku.
- Jag respekterar Clarences åsikt. - Vi kan ge ut en bok och en Iphone-app.
Varför inte läsa Clarence på en Iphone?
Ni är skeptisk, men det är en stark bild.
- Vi har gett ut mejl. - Där ser ni ju!
Brev är inte samma sak. Vissa finslipar dem, andra inte.
Om de är handskrivna eller inte kvittar.
Att Serge Castellis korrespondens innehöll mejl nämnde vi inte ens.
- Samma gamla mönster... - Nu är ni hård.
Gå tillbaka!
Bryt!
Jag kom inte in i det. Nåt fick mig att tappa koncentrationen.
Och jag träffades av en tredje hylsa!
- Hur går det? - Som vanligt. Det är väldigt fysiskt.
- Är det inte jobbigt? - Jo, men man får i gång adrenalinet.
Jerôme är bättre på kroppar än idéer.
Jag är less på alla hämndhistorier.
- Det är bara en ursäkt. - Jag avskyr hämnd som rättfärdigar våld.
- Gillar du inte det du gör? - Jo, och jag gör mitt bästa.
Men det är inte direkt tillfredsställande.
- Hur är det med Alain? - Bra.
- Har ni problem? - Jag tror att Alain har en annan.
- Tror eller vet? - Jag känner det på mig.
- Kan du inte prata med honom? - Jag vet inte om jag borde det.
- Det är alltid bättre att prata om det. - Nej, vad gör jag om det är sant?
Han skulle bara ljuga.
Och vill jag göra slut? Är det verkligen vad jag vill?
- Föredrar du att leva i hyckleri? - Vi har ju varit gifta i tjugo år.
Man kan väl inte behålla gnistan efter alla år?
- Är det normalt att han bedrar dig? - Gör han det?
- Du var ju inte säker. - Jag kan slå vad om det.
- Är du beredd att acceptera det? - Han älskar mig snarare mer nu.
Han känner sig skyldig och vet att han kan förlora mig. Det för oss närmare.
- Det här är inte likt dig. - Det finns mer i ett förhållande än åtrå.
Har ni redan nån titel? Ska Vertheuil ge ut den?
Jag är inte säker på att jag tänker ge dem den här.
Det är nog bra att förnya sig. Det är viktigt...
Ursäkta, men nu börjar vi. Hon är kvart i.
Om vi börjar så kommer det nog fler.
God kväll! God kväll.
Tack för att ni har kommit hit och är våra fredagsträffar trogna.
Ni är lite färre än vanligt, men det är kallt, och det var visst stopp i t-banan.
Vi ska inte låta vår gäst vänta.
Hej, Léonard Spiegel.
Kul att ha er här och få prata om ett krävande och ännu föga känt verk.
En första fråga: Är "Ett tyst farväl" en rent självbiografisk roman?
Ja och nej. All fiktion är väl i viss mån självbiografisk.
- Vi känner igen... - ...Solange.
Här som Véronique. För dem som känner henne är det tydligt.
Men för dem som inte gör det: Vem är den riktiga Solange?
Spelar det nån roll om hon eller nån annan inspirerade mig?
Enligt min mening lägger läsaren in sina egna minnen och sin egen fantasi-
- och skapar en karaktär som är lika fiktiv-
- som om jag hade diktat ihop allt, tror jag.
Några frågor?
- Ja, monsieur? - Vad säger ni om polemiken om er bok?
- Vilken polemik? - Den på nätet.
- På nätet...? - Debatten går het, men ni får stöd.
Ja, det är en ganska livlig debatt.
- Den har jag inte följt alls. - Kanske lika bra...
Frågan är: Får man inspireras av verkliga personer?
- Ja, det har alltid förekommit. - Det är inget skäl.
Er exfru känner sig kränkt.
Det där är gamla historier mellan oss. Hon trakasserar mig.
- Det handlar om uppgörelser. - Så kan er bok också uppfattas.
- Nej. - Det är er åsikt. Det kan diskuteras.
Man kan ju hävda att varje individ äger sin egen bild.
- Man gör vad man vill med den. - Handlar det om pengar?
Mitt liv har ett värde. Om ni använder det får ni betala.
Ja, men mitt liv är mitt interagerande med andra.
Visst är det subjektivt, men har jag inte rätt att berätta vad jag upplevt?
Det kan diskuteras. Det är inte givet.
Nån kan ha nåt emot det, som er exfru.
- Hon kanske vill använda sin historia. - Det är helt upp till henne.
Nej, ni har ju redan använt er av den.
- Bilder har ett marknadsvärde. - Inte kommersiellt.
Jo, ni har ju gjort en bok av det, som är till salu och har ett pris.
Andras liv har ett pris, som Solange kan utkräva.
- God dag. - Mademoiselle d'Angerville... Rum 21.
- Monsieur Danielson, förmodar jag? - Ja.
- Rum 10. - Tack.
- God dag. - Hej. Blaise.
- Trevligt att råkas. - Tack för att ni kom!
Tack själv. Det här är Laure, som ansvarar för vår digitalisering.
Vi har haft kontakt.
- Vi sätter oss här. - Ursäkta...
- Kan jag ta den här stolen? - Javisst.
- Nåt att dricka? - En öl.
Ja, en öl vore gott.
Jérémy, två öl... Nej, tre.
Seminariet handlar om hur digitaliseringen demokratiserar kulturen.
- Var kommer demokratin in? - Allt är ju tillgängligt för alla.
- Inte allt och inte för alla. - Nej, men digitaliseringen utgör en utopi.
Han har rätt. Alla böcker på Google är en revolution.
Över tjugo miljoner! Världens största bibliotek är virtuellt.
Google nyttjar vårt litteraturarv för att få sälja sina användardata till annonsörer.
- Inget är gratis. - Det kan diskuteras.
Att handeln, företag och reklamvärlden ska sköta kunskapsspridningen-
-är en modern idé som jag inte köper.
- Förlag sysslar också med handel. - Vi kan beklaga det, men inte backa.
Så ser det ut i dag. Ingen frågar nåt. Sen är det för sent.
Biblioteken fyller snart ingen funktion.
Bara för att lagra böcker. Innehållet digitaliseras helt.
- Tack. - Tack.
- Är det bra eller dåligt? - Bra, förstås. Hur kan det vara dåligt?
En författare kanske vill förtydliga nåt eller friska upp minnet.
En forskare vill kanske jämföra sina resultat med andra inom sitt område.
Här finns visst ett kommunalt bibliotek?
Ett mediatek med böcker, cd, dvd...
- Är det välbesökt? - Främst av barn, som älskar att läsa.
Och av hemlösa. Det är varmt och de har wifi.
Och av äldre, för fröbyten.
Fröbyten?
Man har trälådor med frön som folk byter med varandra.
- Men på sikt fyller de ingen funktion. - De måste förändras.
- Jag måste gå. - Stanna.
Vi ska ju äta frukost med Blaise.
Jag har tänkt efter. Jag håller inte med.
- När det gäller vad? - Du vet Bergmans "Nattvardsgästerna"...
Jag har inte sett nån Bergmanfilm. Är den bra?
En präst har förlorat tron, men fortsätter att predika i en tom kyrka.
- Är det du som är prästen? - Nej, och kyrkan är inte helt tom heller.
- Jag fattar inte... - Det är själva tron vi inte är överens om.
- Nu fattar jag ännu mindre. - Jag pratar inte om religion.
Man viger sitt liv åt en idé, boken, som tar överhanden.
Inte nödvändigtvis. Vi ifrågasätter den.
Den utvecklas och vi försöker överträffa den.
- Vad skrattar du åt? - Allt är digitalt för dig.
Digitaliseringen får oss att våga förnya oss. Det är en utmaning.
Ja, men jag pratar om sånt som förblir sig likt.
Vi är också förvaltare av en idé som färdas i tiden.
Även när vi tvivlar och kyrkan är tom.
- Jag visste det! Du är prästen. - Nej, det är en bild.
Ibland måste man tro på en idé, trots bevis på motsatsen.
- Tänker du säga så på seminariet? - Nej, jag ska prata om deras intressen:
Att digitaliseringen har blivit en viktig del av våra arbeten.
- Och snart den enda delen. - Det får stå för dig.
Tack, Alain Danielson.
Tack. Ni ifrågasätter många förutfattade meningar.
Vi talar ju om framtiden, så det är ren spekulation.
Men det är frågor vi inte kan undvika.
Det här väcker säkert också frågor hos publiken.
Ja, monsieur?
Förlåt en trivial fråga, men är det inte bara en pengafråga? Böcker är för dyra.
- Ja, e-böcker kostar halva priset. - Det gör stor skillnad för pensionärer.
Det stämmer att e-böcker inte kostar nåt att tillverka-
-men är det själva problemet?
- Det är en del av problemet. - Samhället respekterar pengar och makt.
Ju dyrare böcker, desto större respekt.
Paradoxalt! Man kan inte demokratisera böcker med avskräckande priser.
Vem sa att jag var för en demokratisering?
Jag skojar bara. Men det vore bra om böcker värdesattes mer.
Och Espresso Book Machine?
Jag ska förklara: Det är en maskin som skriver ut böcker på beställning.
Som finns i bokhandlar.
Man väljer bok på en skärm, trycker på en knapp, och den skrivs ut direkt.
- Det tar fem minuter. - Precis som på ett tryckeri.
- Det är väl att ta i? - Är ni en nostalgisk bokälskare?
Om man tittar på USA... Där säljer välgjorda inbundna böcker.
När de är slut ger man ut den i pocket.
Vi måste gå upp nu.
Sluta! Släpp mig.
- Släpp mig! Jag kommer för sent. - Sov!
- Nej, du är galen. - Sov.
Sluta!
- Sluta! - Jag har somnat.
Léonard?
Ska vi sätta oss här?
- Jag har läst din bok. - Det var på tiden.
Du är fräck.
- Liknar jag verkligen Xénia? - Xénia är en fiktiv karaktär.
Det är uppenbart. Om man känner mig är det lätt att identifiera mig.
Alain misstänkte ingenting.
Vad har du sagt till honom?
Jag antydde bara väldigt diskret-
- att jag hade inspirerats av Stéphanie Volkowski.
- Stéphanie? - För att förvilla honom.
- Liknar jag Stéphanie?! - Nej! Namnet poppade bara upp.
- Gillar du hennes vulgära pratshow? - Inte alls!
- Inte jag heller. - Men Alain känner till vår affär...
- Det är inget att skryta om. - Det lät mer trovärdigt än Taylor Swift.
Det hade varit mer smickrande. Och du har tagit dig en hel del andra friheter.
Jaså, som vad då?
Scenen med avsugningen på bion.
- Gick det inte till så, kanske? - Nej.
Det var faktiskt under "Star Wars: The force awakens".
- Jag ändrade bara titeln! - Hanekes "Det vita bandet" har mer stil...
- Jag fiktionaliserade. - Ja.
Och den där helgen i Sevilla under påskveckan är bara påhitt!
Ja, det var under bokmässan i Brive.
Sevilla låter ju mer glamoröst...
- Nej, det blir mer känslosamt. - Du avskyr ju sånt.
Nej, jag har nog ändrat mig. Jag har gradvis gått tillbaka till det.
Ska vi gå ut och ta en liten cigg?
- Var du i Sevilla med nån annan? - Jag har aldrig satt min fot där.
Jag har bara använt Wikipedia och googlat.
- Trovärdigt, va? - Ja.
Jag gillar när de missar processionen och går till Alcázarträdgården.
Ja, den lär vara väldigt vacker.
- Vi kan åka till Sevilla, om du vill. - När du vill.
- Alain har inte läst mellan raderna? - Nej, det är jag säker på.
- Men han vill inte ge ut den... - Nej, det känns lite hopplöst.
Det är en av dina bättre böcker.
- Har du sagt det till honom? - Ja.
- Hade det nån effekt? - Nej, han reagerade knappt.
- Är det hans sätt att hämnas? - Tror du att han vet nåt?
Nej, men medvetet eller omedvetet misstänker han kanske nåt.
- Så omedvetet... - Aktivt.
- ...vägrar han ge ut mig? - Nåt åt det hållet.
Tack så mycket. Trevlig kväll. Tack.
- Valérie, hur är det? - Förlåt, jag kommer direkt från Laval.
Ingen fara. Ge mig allt.
Hej, allihop! Hur är det?
Förlåt att jag är sen. Jag kommer direkt från Laval.
- Jag har ringt och ringt! - Batteriet tog slut i båda mobilerna.
- Ska jag ladda en? - Ja, gärna. Tack ska du ha.
- Var ligger det? - Ursäkta, men var ligger Laval?
- Det ligger faktiskt i Mayenne. - Ursäkta, men var ligger Mayenne?
- Nu skojar ni väl? - I söder? Öster? Väster? Allvarligt...
- I Centralmassivet. - Nej, Vichyregimens Laval var därifrån.
Skäms! Laval ligger i Pays de la Loire, 90 minuter härifrån med snabbtåg.
Ni vet kanske inte vad ett TGV-tåg är? Nej, ni åker väl aldrig tåg...
- Det här piggar upp! Drick! - Ja, det behövs verkligen. Skål!
Och skål för "Träsket", en intressant blandning av fiktion och verklighet.
- Gick det bra, eller? - Tack för att du frågar. En katastrof!
Gjuteriägaren är ett odjur, så konflikten har förvärrats inför valet.
- Det är bra för Davids image. - Vad ska det betyda?
Att stötta strejkande ger en mer aktiv image.
Han är jätteengagerad! Det är därför han sysslar med politik.
- Han sysslar med politik för att bli vald. - Ja, det är väl självklart!
Det är ju uppenbart! Skulle han hellre förlora valet, kanske?
Han är bra på att hantera sin image.
- Han följer sina övertygelser. - Och det lyckas han verkligen förmedla.
- Ett foto med strejkande hjälper ju alltid. - Du är så cynisk. Nej!
- Middagen är klar! - Politiken förändras. Det är nya tider.
- Vad ska man göra? - Byta program!
Verkligheten är alltid densamma: skatter, jobb, skola, säkerhet...
- Det är mer komplicerat än så. - Nej.
Det är som med verklig och upplevd temperatur. Det är olika saker.
- Ja, man måste jobba med båda. - Vad bestäms det upplevda av?
Information, en diffus stämning.
- Det finns ingen information längre. - Jo.
Bara en enda stormarknad där alla tar för sig av den information de vill ha.
Nätet är mer än så. Man väljer var man handlar.
Bara för att bekräfta sina åsikter.
Man kan välja sina källor med omsorg. Det har jag alltid gjort.
Folk klarar faktiskt att välja med urskillning.
- Vad skrattar du åt? - Bara ett fånigt skämt.
En vän har skickat en affisch på "Star Wars: The force awakens".
- Det låter kul. Dela med dig! - Nä, det är svårt att förklara...
- Släpp mobilen för en gångs skull. - Jag stänger av den. Så där, ja.
- Får jag sno en? - Ja, men de är smala.
Det blir jättebra.-Går det bra?
Jag håller med Valérie. Politik ska bedrivas på fältet.
- Inte enbart. - Nej, men det är där man måste börja.
Bara om fältarbetet ger konkreta resultat.
- På en gång? - Ja.
Det är omöjligt. Politik tar tid.
Jag har inget emot David. Han är hedervärd.
- Ja, jag gillar David. - Men politikers ord är oftast tomma.
- Ja, så man tappar förtroende för dem. - Vem? Har du tappat förtroendet?
- Nej, folk. - Folk? Vilka då?
- Folk i allmänhet. - Vad tycker du själv, då?
- Inget, jag observerar bara. - Det är för enkelt. Jag fryser...
Den allmänna opinionen styrs av den kommunikation du föraktar, i realtid.
- Så allt är tillåtet? - Ja, det är postsanning.
- Vi har levt i postsanning ett bra tag. - Vad menar du?
Att folk lever i en fiktiv värld som styrs av deras fördomar.
Är folk så naiva?
Alla behöver övertygelser i en osäker värld.
Genomskådar de inte de dolda budskapen?
Jag tror att de granskar allt på ett väldigt klarsynt sätt.
- Du är optimist. - Nej, men klarsyntheten tjänar inget till.
- De gick mig på nerverna! - Varför det? Det var ju jättetrevligt.
Trevligt?! Det var allt utom trevligt. De häcklade bara politik och David.
- Vill du ha lite te? - Ja, gärna.
- De menade inget illa. - Jo, de var lömska och elaka.
Framför allt Carsten. Inte de andra lika mycket.
Jag gillar Carsten, även om han är brysk.
Hans bok "Träsk" är intressant. Den är bra.
- Alain ville inte ens ge ut den. - Nu säljer den som smör.
- Får man säga vad som helst för det? - Det gör han inte. Han kan politik.
- Han var politikreporter på radion! - Han vet vad han pratar om.
Sluta! Det gör han inte alls! I bästa fall känner han folk som gör det.
- Nu tog du illa upp. - Ja, hur ska jag annars ta det?
Här kämpar man och blir förolämpad!
- Ingen har förolämpat dig. - Hörde du vilken ton de använde?
- Det där politikföraktet. - Så pratar alla...
- Det är inget skäl! - Gå inte...
Sluta! Släpp mig!
- Det var inte mot dig, utan mot David. - Jag vet. Just därför...
- Du känner ju David. - Ja.
- Vad tycker du om honom? - Han är ambitiös och ärlig.
- Och engagerad... - Då är vi ju överens.
Men att rösta på honom är inget jag drömmer om.
- Röstar du för att få drömma? - Nej.
- Då så! - Jag uppskattar honom som person.
Men han förkroppsligar inte direkt mina politiska övertygelser.
- Men vem gör det? - Det vet jag inte...
- Djingis khan. - Jaså?
- Och Attila. - Attila? Bra.
- Jack uppskäraren? - Ja, ännu bättre.
Alla gånger.
Jag har aldrig varit nåt större fan av lag och ordning.
Nej, du föredrar oordning.
Det stämmer att jag har svårt för auktoriteter.
Och vad är motsatsen till auktoritet?
- Kaos. - Så du föredrar kaos?
Ja, teoretiskt sett är det mer produktivt.
"Ja, teoretiskt sett är det mer produktivt."
Praktiskt sett är jag inte så säker på att det funkar.
Är du otrogen mot mig, Léonard?
- Varför säger du så? - Det slog mig för en stund sen.
Jag ville inte behålla det för mig själv.
Men... När då?
När du fick ditt sms under middagen.
- Dumheter...! - Ditt sätt att le.
- Hur då? - Och att du raderade det direkt.
- Det gick av bara farten. - Gör inte saken värre.
- Du insinuerar... - Älskar du mig?
Ja.
För jag älskar dig. Det gör jag verkligen.
Även om...
- Även om vi aldrig är överens...? - Just därför.
Vad kul att se er!
Var det svårt att hitta? Det är dåligt skyltat på grund av vägarbetet.
- Vi följde gps:en. - Allt väl?
- Det var länge sen! - Vi hittade den här...
- Jag kan inte lova att de är goda... - Det är tanken som räknas.
- Hej. Selena. - Hej.
Guy Fonville.-Alain Danielson.
Vi sågs väl på Science-Po-tiden? - Hej.
- Selena behöver ingen presentation. - Jag såg er i säsong 2 av "Kollision".
- Vad är "Kollision"? - En serie du skulle älska!
- Den heter "Kollusion", inte "Kollision". - Ja, just det.
- "Kollusion", inte "kollision". - Ja, det är en bättre titel.
- Jag är helt beroende. - Det är verkligen spännande.
- Det är annat än amerikanska serier. - Är det inte svårt att spela polis?
Jag är inte polis, utan snarare krishanteringsexpert.
Det är en väldigt fysisk roll.
Ja, jag gillar att få använda kroppen.
Och det är intressant att få följa en karaktär.
- Och nu blir jag igenkänd på gatan. - Mer än tidigare?
Ja, när man spelar Lars Norén på Odéonteatern når man inte allmänheten.
- Selena, lite kaffe? - Ja tack.
- Alain? - Nej tack.
- Såg du matchen i går? - Nej, var du där?
- För jäkligt! - Straff efter fem minuter...
Sen miss på miss. Rena knockouten.
- Känner du till Dehoux? - Telekomkillen?
Ja, bland annat. Han är väldigt trevlig.
Han är ett stort indierockfan. Han har en ovanlig karriärbana.
Han började med telefonsex och dejtingsajter.
- Jag läste hans profil i Libération. - Nu vill han utveckla ett mediecentrum.
- Han behöver innehåll. - Till mobiler?
Ja, han sitter på ett stort kapital och letar efter ett nytt förvärv.
- Tänker du sälja? - Förlagsbranschen är inte så lönsam.
Den går inte direkt med förlust. Vi gav oss tre år att nå vårt mål.
- Har vi gjort det? Nej. - Du kan siffrorna, men vi är på rätt väg.
- Mina aktieägare vill se vinst. - Det är prestigefyllt.
Prestige är bara intressant om det ger vinst.
- Varför investerade du då i ett förlag? - E-boken skulle ju slå stort.
Så sa analytikerna, och du först av alla. Det var framtiden.
- Det kommer. - Snarare motsatsen.
Försäljningen rasade med 15 % 2016, enligt amerikansk statistik.
- 15 % är mycket. - Så ser trenden ut.
- Vad beror det på? - Högre pris och färre läsare.
- Det är billigare än en bok. - Ja, men vi har nått en brytpunkt.
- I stället har bokförsäljningen ökat! - Det är motsägelsefullt.
Läsvanor förändras snabbt. Det som verkligen har slagit igenom är ljudboken.
Ja, jag har sett det. Ljudböcker inlästa av kändisar.
Precis. Av kändisar.
Vi läser mer på plattor och smarttelefoner men mindre på läsplattor.
- Smarttelefoner? - Ja, folk läser böcker på sina mobiler!
- Är det där telefonin kommer in i bilden? - Exakt.
Och Dehoux erbjudande?
Marknaden väntar på hans tillkännagivande.
Det är rätt tid att sälja.
Tänker du sälja förlaget Vertheuil?
Jag är verkligen frestad, min vän.
Då skulle jag kunna sluta på topp och samtidigt göra en betydande vinst.
Men jag ville prata med dig först. Vad säger du om saken?
- Om att sälja? - Nej, om e-boken.
Vad tror du? Har den nån potential eller är det kört?
- Selena har läst Spiegels nya manus. - Det var nåt nytt...!
- Hon säger att det är en av hans bästa. - Ja, det tycker jag.
- Jag gillade "Grund". - Den är gammal.
- "Polisrapport" också. - Den sålde vi inte många av.
- Vad heter den nya boken? - Det kommer jag inte ihåg.
- "Punkt slut". - Ja, just det, "Punkt slut".
- Vad ville han? - Sälja.
Får de dig på köpet?
Ny ägare betyder ny strategi, så jag kan inte stanna.
- Har han bestämt sig? - Nej, han har inte fått nåt konkret bud.
- Han förhandlar med Dehoux. - Vad är Dehoux?
En skum finansiär som har blivit rik på digital teknik.
Du sa att förlagsbranschen skulle bli helt digital.
Nu tyder siffrorna på motsatsen.
Bestäm dig.
- Du spelade dina kort väl. Bravo! - Vilka kort?
- Léonards bok, förstås. - Jag tvingar dig inte.
- Jag får väl säga att jag gillar den? - Ja, det säger jag inget om.
- Varför vill du inte ge ut den? - Varför vill du att jag ska ge ut den?
- Ärligt talat? - Du behöver inte vara ärlig mot mig.
För att han verkligen lämnar ut sig. Det är första gången.
Det är jämt samma navelskådning.
- God kväll. Pump nummer 5. - Och den här, tack.
Den också...
Så bara för att han vanärar sig själv får han snacka skit om alla andra?
Mindre den här gången.
Här. Kan du tända?
Tack.
- Var är Martin? - Han är... hos min mamma.
När kommer hon tillbaka med honom?
Jag vet inte. De gick till nöjesparken.
- Hinner han göra sina läxor? - Bussen har väl fastnat i bilköerna.
Inte så högt!
- Jag får ont i öronen. - Förlåt.
Jag är less på Léonards tragglande. Ett nytt förlag vore nog bra.
Nej, du sviker honom nu när han till slut lämnar ut sig.
Boken kommer att slå.
Vad får dig att tro det?
Du ser inget. Du har ingen distans längre.
Det är er relation som är sliten.
- Jag gillar inte hans kvinnosyn. - Vad är det som stör dig?
Vad heter hon med pratshowen på Kanal 8?
- Stéphanie. - Ja, Stéphanie Volkowski.
- Han har legat med henne. Det vet alla. - Än sen?
Man känner igen henne direkt.
- Xénia? - Det är ju uppenbart.
- Jag tänkte inte alls på henne. - Det är du ensam om.
Och? Det berör tio personer som läser in nåt som inte finns där.
Vill du lite te?
- Ja, gärna. - Okej.
Och scenen när de ser "Det vita bandet" stör dig inte?
- Det var en bra film. - Ja, vi såg den ju ihop.
- Ja, det stämmer. - Det är väldigt grovt.
- Det de gör? - Hans självgoda skildring av det.
- Än sen? - Är det inte pinsamt för henne?
- Är det det som stör dig? - Som scenen i turkiska badet i Sevilla.
- Vad är problemet? - Han objektifierar henne.
- Det är kanske det hon gillar. - Det är det han antyder.
- Men jag har svårt för sånt. - Frågan är om det är bra litteratur.
Ja. Du får ursäkta, men jag mår dåligt å Stéphanie Volkowskis vägnar.
Så fort jag ser henne tänker jag på "Det vita bandet". Jag lovar.
Nej, sluta nu, Alain!
Nu är jag tvungen att ge ut den. Jag har inget annat val.
Varför det? Du gör väl som du vill.
- Det är den enda Marc-Antoine har gillat. - Nej, hans flickvän.
Det är samma sak.
Ja.
Jag håller helt och hållet med dig...
...men jag har inte lyckats övertala Alain än. Kram.
Kan jag få tillbaka min nyckel?
Så du har inte ändrat dig? Det är slut? Är det på grund av Alain?
Jag har läst dina mess.
- Hur länge har du läst mina mess? - Det har jag alltid gjort.
- Vill du ha en? - Nej tack.
- Det är inte på grund av Alain. - Jo, lite.
- Jag trodde du föredrog tjejer. - Ja, men inte enbart.
- Är det allvar med Alain? - Det tar snart slut.
Men vi förblir vänner.
Tänker du inte stanna hos honom?
Han är gift och har barn. Jag tror inte att han lämnar dem.
Och det är nog lika bra.
- Jag ska ändå ge mig av. - Vart då?
Du får inte säga nåt, men jag har träffat en headhunter.
Ett lockande erbjudande.
Marknadsföringschef för en europeisk mediekoncern.
- Var blir du stationerad? - I London. Jag har bott där tidigare.
Tack, monsieur. Trevlig kväll.
Jag såg din rapport om litteraturkritikens framtid.
- Har du hunnit läsa den? - Lite snabbt. Den var inte optimistisk.
Det är fakta, sånt jag hittat på nätet. Ta vad du vill ha, släng resten.
- Är det så trenden ser ut? - Kritikernas inflytande minskar snabbt.
Lika fort som pressen tappar läsare?
De går ofta över till den digitala utgåvan.
- Eller bloggar. - Så vad förändrar det?
Man skriver annorlunda på nätet.
Man kör till exempel med sökmotoroptimering.
- För att indexeras bättre av robotar. - Förlåt, men vilka robotar då?
De som hanterar informationsflöden i sökmotorer och ser om titlar är virala.
- Så om den inte är viral så byter man? - Javisst.
Vart vill du komma? Kritiken är väl ändå normgivande?
I viss mån. Deras subjektivitet är kanske inte densamma som ditt mål.
- Jag har inget mål. - Jo, du ger ut böcker för att sälja dem.
- Och allra helst till rätt målgrupp. - Jag gillar inte att tänka så.
Det har du gjort länge.
Sikta in dig på din publik i stället för att smörja kritiker.
Du behöver inte nån mellanhands subjektivitet. Det finns algoritmer.
Tack. Och vad säger algoritmerna?
De behandlar dina personliga data:
Om du köpt blöjor nyligen, tänker åka till Israel-
- har sett en indonesisk film på Arte eller streamat Dany Boon...
- Jag fattar. - De följer dig och förutsäger din smak.
Du är mer förutsägbar än du tror. Amazons rekommendationer funkar!
Snart litar vi mer på algoritmer baserade på konsumentvanor-
-än på självgoda litteraturkritiker.
- Nu är du lite hård. - Alla auktoriteter ifrågasätts i dag.
Algoritmerna kommer inte att driva opinionsdebatten.
För analyser, diskussioner och konst- historia finns det alltid åsiktsbloggar.
- Jag pratar om sälj. - När det gäller sälj så är inget givet.
- Jo, enligt undersökningarna. - Vad säger de?
Att cd-köpare, biobesökare och läsare reagerar på lajks-
- eller på opinionsledare på Twitter eller Facebook.
De flesta av de lajksen har genererats av betalda hackare.
Ja, men de utnyttjar nätvanor som motsvarar vår samtida känslighet.
Tycker du att det är bra?
Jag har ingen åsikt.
- Ska du till kontoret? - Ja, och hämta mina grejer. Du, då?
Ja, jag lämnade bilnycklarna där.
Jag hittade den här på mitt kontor...
- Det är en present. - En present? Varför då?
- Det vet du. - Nej.
- Det är en avskedsgåva. - Varför det?
Du tänker ge dig av.
- Hur vet du det? - Jag vet det, bara.
- Har du vetat det länge? - Jag förstår det nu.
Känner du Émeline Rittenberg?
- Ska hon ersätta mig? - Jag väntar på hennes svar.
- Hon är väldigt ambitiös. - Hon gillar framför allt pengar.
- Kommer hon att få mer än jag? - Ja.
- Gillar jag inte pengar tillräckligt? - Du har andra intressen...
- Bortsett från sex? - Bortsett från sex vet jag inte...
- Makt. - Det är inte sant.
Det kan diskuteras. Och förlagsbranschen, på ditt sätt.
Annars skulle du nog göra nåt som är bättre betalt.
Du är nog mer fäst vid litteratur än du ger sken av.
Min pappa skrev romaner.
Jag har läst hans dikter också.
- Det visste jag inte. - Jag tyckte väldigt mycket om dem.
Jag fick andra erbjudanden, men trodde att jag kunde tillföra nåt.
Väcka diskussion om hur man kan förnya 2000-talets förlagsbransch.
- Behöver den förnyas? - Den kommer att förändras.
- Jag är inte övertygad. - Allt kommer att förändras.
Det gäller bara att bestämma hur.
Minns du vad prinsen av Salina säger i slutet av "Leoparden"?
Javisst: "Allt måste förändras om allt ska förbli som det är."
Exakt.
- Lustigt citat. - Varför det?
Alla upprepar det nu för tiden.
Tack. Jag visste inte att du var så fräck.
Ta det inte personligt. Det är bara mer relevant i dag-
- än för ett halvsekel sen när Lampedusa skrev det.
För att en värld håller på att försvinna?
Ja, vi har kanske större anledning att känna oss berörda.
Hej!
En kaffe med mjölk.
Kan jag få ett stort glas vatten också, tack?
Tack för att du kom hit. Beklagar, men vi börjar så tidigt...
- Inga problem. - En dubbel espresso och apelsinjuice.
Här är boken.
- Jag fick den i går kväll. - Tack.
Jag har dedicerat den till dig.
"Till dig, Selena..."
Tack, det var snällt.
- "Punkt slut". Kaxig titel. - Varför det?
- Det låter som om det blir den sista. - Tack för det!
- Vad gör du? - Jag tar i trä.
- Det där är inte trä. - Vad är det då?
Nån sorts dekorplast, men inte trä.
Det är som Thomas Bernhard, som skrev "Utplåning" och sen dog.
- Du går verkligen in för att knäcka mig. - Jag skojar bara.
Inte så smakfullt...
Du kunde väl ha sagt det där med titeln innan?
Jag vet inte... Jag har inte tänkt på det.
- Svarar du inte på mina sms längre? - Nej.
Vad ska jag dra för slutsats av det?
- Det är upp till dig. - Att du har fullt upp med din serie...
Att du inte har tid...
Det beror inte på tid.
Det beror på att det här börjar kännas uttjatat.
Uttjatat?
- Hur länge har vi varit tillsammans? - "Tillsammans" är väl att ta i...
Vi har haft ett förhållande som har varit ganska så upplöst.
- I sex år. - Det trodde jag inte.
Räkna efter själv.
Ingen is i apelsinjuicen.
De fyller bara glaset med is.
Så du följer inte med mig till Neapel?
Känslor är alltid ömsesidiga.
Om jag inte följer med, är det för att du inte vill det.
Försöker du säga att det är slut?
Jag tycker nog att jag gör mer än försöker...
Jag behöver få lite tid på mig.
- Vi kan väl sköta det lite snyggt? - Det är redan gjort.
Nu sätter vi bara ord på det.
Jag har inte tid att utveckla det här.
Jag måste gå. Vi filmar i förorten nu på förmiddagen.-Tack.
- Var det detta som var så brådskande? - Nej, inte direkt...
Jag ville faktiskt be dig om en sak.
Att inte göra en bok av det.
Nej då.
Även om det kan vara frestande.
- Det ska jag inte. - Jag skulle aldrig förlåta dig.
- Jag lovar... - Jag tänker inte rädda din bok igen.
- Jag lovar, det ska jag inte. - Då krossar jag dig.
- Det tvivlar jag inte på. - Ditt liv blir ett helvete.
- Jag har nog förstått budskapet. - Ska jag upprepa det?
Nej, det behövs inte! Budskapet har gått fram.
- Ska vi dela på en Uber? - Nej, jag tänkte dricka upp mitt kaffe.
Jag ska till radiohuset sen.
Vi har många public service-program: morgonsändningar vid val, pratshower-
- kritikerprogram och alla konserter på Mouv', Fip och France Inter.
Slå er ner. Jag hämtar er strax innan. Behöver ni nåt mer?
- Tack, det är bra. - Vi ses om en stund.
Jag hinner med en liten resumé:
Det har inte hänt så mycket än, men det kommer nog till veckan.
- Hur är det? Du ser bekymrad ut. - Nej då. Det är inget.
- Version Feminas krönikör gillade den. - Version Femina?
Ja. De har fler läsare än du tror. Hon är en väldigt populär bloggare.
- Jag väntar svar från Pierre Schultz. - Släpp det. Han avskyr mig.
Nej, han blev jätteglad för din bok. Han gillade verkligen titeln, "Punkt slut".
- Han frågade hur du mådde. - Han har aldrig gett mig bra kritik.
Men "Polisrapport" skrev han en väldigt positiv artikel om, sa han.
- Har du läst den? - Nej, för åtta år sen pluggade jag.
Han är som en skallerorm.
Det är dags. Kommer ni?
Sätt er vid den gula mikrofonen.
- Hej. - Allt väl?
Hej.-Hej.
Hej.
Hej! Vi gästas i dag av Léonard Spiegel-
- författaren till "Grund" och "Ett tyst farväl" som nu har skrivit "Punkt slut".
- Är det verkligen en roman? - Ja, det vill jag göra anspråk på.
Okej, en roman, men är det inte också lite autofiktion?
Folk säger det, men jag vet inte riktigt vad det betyder.
Vi ska försöka reda ut det. Berättaren heter Léonard och är författare.
Han bor i samma kvarter och lägenhet-
- och man känner igen personer ur ert liv.
- Det är mer komplext än så. - Men det är ganska uppenbart.
Michael Haneke kan inte ha varit så förtjust i den där heta scenen-
- under "Det vita bandet". Den är väldigt chockerande...
Det är meningen att det ska vara roligt...
Alla har olika sinne för humor, men det är en film om nazism.
Är det ändå inte lite opassande?
Léonard Spiegel?
Apropå autofiktion... Kan ni sammanfatta "Det vita bandet"?
- Ja, gärna. - Varsågod.
I stora drag.
Det är en film om Tyskland... före kriget.
Det är en tidstypisk film.
- Det har kommit några positiva tweets. - Får jag se?
Inte alla...
Nej, det är få som lyssnar så här dags.
- Det sänds igen. - Hallå?
Jag lyssnade. Han var jättebra, väldigt vass.
- Ja, jag håller med. - Verkligen inte inställsam.
- Nej, inte det minsta. - En skicklig intervjuare, inte alls smörig.
Nej, det håller jag med om. Hur framstod jag, då?
Du stammade mindre än vanligt. Det förvånade mig.
Förlåt, det ringer.
Vänta, det är David. Jag måste ta det. Förlåt. Ja, jag måste ta det.
Ja, David, jag pratar i telefon. Vänta. - Jag ringer upp.
Ja.
Ja, David?
Hur sa? Det är inte möjligt! Det har du väl ändå inte gjort?
Nej, jag förstår inte. Du...
Polisen? Vi tar det inte på telefon. Jag kommer.
Vad har det flugit i dig?
- Det är inte första gången... - Du kunde väl ha sagt nåt?
- Jag berättar inte allt... - Är det mer?!
- Polisen säger nog inget. - Jo, allt läcker ut.
- En politiker måste vara transparent. - Och blotta sig?
- Det är inte samma sak. - Skippa moralkakorna.
Politiker moraliserar jämt. Du med.
- Samma, tack. - Whisky med is?
Ja, det behöver jag.
- Offentligt, ja, men inte privat. - Det är samma sak.
- Vad två vuxna gör angår inte väljarna. - Jo, om du döljer nåt.
- Är det normalt? - Bara allmänhetens åsikt räknas.
De som kräver transparens värnar sin integritet.
- De är inte politiker. - Jag gör det ju för folkets bästa...
Lägg av! Ingen tror att du gör det för folkets bästa.
Bara för ditt egos skull - för att bli rik eller både och.
- Det är inte sant! - Så är det bara.
- Du måste vara oklanderlig. - En monogam, straight familjefar?
Det begär ingen. Många politiker har kommit ut och ingen bryr sig.
Men bli inte gripen utanför en horas husbil i Bois de Boulogne!
Det ger ett bedrövligt intryck! Försök åtminstone att inte åka dit.
Lättare sagt än gjort...
Det är faktiskt ett brott som ger böter.
350 euro.
- Allt väl? - Glöm det! Jag har träffat David.
- Han gör mig helt förtvivlad. - Varför det?
- Det kan jag inte säga. - Har du sagt A får du säga B.
Han gör mig förtvivlad, men jag säger inte varför.
Tjata inte, är du snäll.
- Vill du ha nåt att dricka? - Nej, jag har druckit för mycket.
- Jag måste berätta en sak för dig. - Nej, det måste du inte.
- Vill du inte veta? - Jo.
Men ibland är det bättre att tiga.
- Inte i en relation. - Jo, framför allt i en relation.
Tror du på att hemlighålla saker och att hyckla?
Ja, det gör jag.
Nej, det är inte det, men jag tror på det outtalade.
- Det outtalade? - "Jag vet att du vet."
Underlig filosofi...!
Nej, är det bättre att vältra sig i smärta när man kan undvika det?
Jo, du...
Jag har en kärlekshistoria...
...utanför vårt förhållande. Så ligger det till.
- Och? - Inget. Jag har bara ett förhållande.
Jag vet det. Din bok handlar ju inte om annat.
Nej, min bok är autofiktion, en roman.
Jaså? Tydligen inte...
Nej, men... Nej.
- Trodde du att jag inte misstänkte nåt? - Nej, du har ju aldrig sagt nåt.
- Fan, det är inte möjligt...! - Va?
Inget! Glöm det.
- Är det med Stéphanie Volkowski? - Nej, inte alls.
- Vem är det då? - Det outtalade har sina gränser...
Är det nån jag känner?
Det är...
- Det är Selena. - Selena?!
- Den Selena? - Ja, det finns inte så många Selena.
- Det hade jag aldrig trott. - Men det är slut.
- Ska jag tro på det? - Ja, jag vill återskapa förtroendet.
- Genom att berätta om dina affärer? - Genom att sluta ljuga.
För mig? Sanningen står ju i dina böcker.
Ja, men dold bakom en dimridå.
Den är tunn...
Jag har dolt spåren. Du trodde att det var Stéphanie Volkowski.
Men inser du inte...?
Vilket nonsens! Vad gör det för skillnad?
Man skriver inte sånt om man inte har upplevt det.
Jag vet.
Om det var Stéphanie eller Selena förändrar inget.
Nu är det i alla fall sagt...
Jag vet att det är till höger.
- Det är vi! - Jag hörde inte när ni kom.
- Hej, Alain! - Välkomna!
- Tack. - Hej!
- Hej, Selena! - Hej, Valeria!
- Valérie. - Förlåt. Jag lär mig aldrig!
Allt bra?
- Kul att se dig! - Detsamma. Det var länge sen.
- Vi får inte låta tiden gå så här. - Nej, åren går...
Det var inte svårt att hitta?
Nej då! Léonard har ju varit här tidigare.
- En gång, för länge sen. - Det minns jag inte.
- Du var inte här då. - Var var jag?
- I Japan, tror jag. - Då var det ju inte så länge sen.
- Nej. - Nej, det var det inte...
Men slå er ner!
Kul att ses här! Kan jag lägga ifrån mig hjälmen?
Ja, var du vill. Känn dig som hemma.
- Vill du ha den välstekt? - Ja tack.
Sen blir den för genomstekt.
- Lite citron? - Gärna.
- Här. Förlåt. - Ingen fara.
- Här! - Oj! Tack så mycket.
- Förlåt... - Tack.
Lite fisk?
- Jag har sett alla avsnitt av "Kollusion". - Jag är urless på den!
- Jag har tackat nej till säsong 4. - Hur gör de då?
- De dödar karaktären. - Dödar de dig? Hur då?
Maken står inte ut med henne, stryper henne och löser upp kroppen i syra.
- Är det sant?! - Jag har ingen aning. Jag skojar bara.
Det är en jättespännande serie.
Visar de inte tillräckligt med poliser i tv?
Hon är ju inte polis, utan krishanteringsexpert.
- Hon är ändå polis! - Ja, men jag är ändå beroende.
- Alla är beroende av allt nu för tiden. - Det var inte så jag menade.
Jag kan inte säga att jag är beroende...
Men du har helt rätt. Det är så serier funkar.
- Det blir tvångsmässigt. - Det får mig att koppla av.
Ta inte illa upp, men jag blev inte skådis för att få folk att koppla av.
- Du har fel. Folk är tacksamma. - Det är jag inte så säker på.
Eskapistisk litteratur är efterfrågad.
Precis som avslappnande musik.
Ja, se bara på succén med målarböcker för vuxna.
Skratta inte. Vi ger ut såna. De säljer jättebra.
Sa du målarböcker för vuxna?
Ja, efter jobbet får det dig att koppla av och släppa all stress.
- Vill du ha påfyllning? - Ja tack.
- Tack. - Stressar man av genom att färglägga?
Ja, genom att färglägga grönsaker och mandalor. Det rensar skallen.
- Är det verkligen vanligt? - Det är ett samhällsfenomen.
Vad deprimerande! Jag känner bara vanmakt inför sånt.
Man läser också för att tänka på annat.
Mina böcker har motsatt effekt. De får bara läsaren att må sämre.
Vissa skriver feelgoodlitteratur. Jag skriver snarare feelbadlitteratur.
Det finns en publik för sånt också.
- Kakorna är väl till kaffet? - Behöver du hjälp?
Nej tack, det behövs inte.
Selena, har du några andra projekt på gång?
"Fedra" på La Colline-teatern, med en belgisk regissör.
- "Fedra"... Vill du spela "Fedra"? - Jag vet, det är en tantroll.
- Nej. - Jo, rollen Fedra är början på slutet.
Jag såg Chéreaus uppsättning.
Först ville jag bara fly, men det är en fin roll.
Det vore dumt att missa det.
- Framför allt av fel orsaker. - Ja.
Jag läste på Wikipedia-
- att Sarah Bernhardt spelade henne när hon var trettio, så varför inte?
- Har du sett e-utgåvan av din bok? - Finns det en sån?
- Javisst. Den säljer riktigt bra. - "Riktigt bra"?
Ja, för att vara samtida litteratur. Kaffe?
Ja tack. Ger du mig en sockerbit?
Tack. Vad menar du med det?
De e-böcker som säljer-
- är thrillers eller Harlequinromaner, som Nora Roberts.
Som vem? Nora Roberts? Vem är Nora Roberts?
Hon har sålt över 100 miljoner böcker på 26 språk, men det är masslitteratur.
- Ja, men varför säljer hon e-böcker? - Det beror på priset.
"Punkt slut" kostar 13,99 euro-
- medan en Nora Roberts-bok kostar 3,99, så det säger sig självt.
Tänker du göra en ljudbok av "Punkt slut"?
Ja, eftersom den säljer hyfsat.
- Det innebär väl en extra kostnad? - Ja.
- Vi har frågat Juliette Binoche. - Juliette Binoche?
- Tackar hon ja, tror du? - Det vet jag inte än.
- Selena gav den till henne. - Jag kan skriva till henne...
Har du hennes mejladress?
Nej, den kan jag inte lämna ut. Du kan få agentens nummer.
För att motivera henne...
- Jag såg dig i tidningen. - Vilken tidning?
- På Investirs sajt. - Har du en bevakning på mig?
- Varför säger du så? - Du läser väl inte Investir?
Det ryktas att Marc-Antoine Rouvel tänker sälja.
- Det är inte aktuellt längre. - Och att du ska sluta.
- Falska nyheter. Ska jag förklara? - Ja, det angår mig ju faktiskt lite...
- Han skulle sälja till koncernen Dehoux. - Han är väldigt skum.
Ja, jag håller med, men det var en bluff.
Dehoux försökte genomföra ett storförvärv:
En italiensk nyhetssajt som skulle lanseras här.
Förlaget Vertheuil var en skenmanöver. Hänger du med?
Det verkar ganska oklart. Jag fattar själva idén, men...
Han lurade Marc-Antoine.
Han ville inte köpa, bara att marknaden skulle tro det-
- medan han diskret kunde genomföra sin affär.
- Så han behåller dig? - Ja, han ska inte sälja längre.
Skriver du på nåt nu?
Jag vill inte prata om det.
- Men det går framåt? - Jadå, det gör det.
- Men du vill inte säga mer? - Nej.
- Var försiktig! - Det är vi! Vi är tillbaka!
- Här kommer mästaren! - Pappa!
- Har du haft det bra? Vad har du gjort? - Martin!
- Har du badat? - Nej.
- Har allt gått bra? - Får jag se?
Hur många är det? Det är ju riktigt många!
- Jag vill inte sova middag! - Vill du inte? Sen ska du få äta fisk.
Jag ska också äta en fisk!
- Vad var det där? - Ett tack.
- För vad? - För att du var så diplomatisk.
När det gäller vad?
Jag vill inte att Selena vet att jag skriver.
- Jag var rädd att du skulle säga det. - Vet hon inte att hon är med i boken?
Nej, det är autofiktion...
- Det är Selena, men ändå inte. - Du kommer att få problem.
Jag kan inte skriva nåt annat. Förstår du? Jag kan bara inte...
Jag har nåt jag vill berätta. Nåt som jag har dolt för dig.
- Har du en affär? Har du nån annan? - Nej.
Då förstår jag inte vad det kan vara...
Jag är med barn.
- Med barn? - Ja, med barn.
Gynekologen sa ju att vi inte är kompatibla.
- Det är vi tydligen. - Har du kollat...?
Ja, både ultraljud och blodprov ser bra ut.
- Han mår bra och är normal. - "Han"?
Du sa "han". Är det en pojke? Säg att det är en pojke!
Nej, jag sa att jag inte ville veta.
- I vilken månad är du? - Tredje.
Men jag ville vara säker innan jag berättade det för dig.
Vi har ju inte haft ett väldigt aktivt sexliv, direkt...
- Nej, inte på sistone. - Nej.
Men det räcker med en gång.
IVF-behandlingen funkade ju inte.
- Sånt där är rena lotteriet. - Ja, men vi drog en nitlott.
- Ja, så det är ju ett mirakel. - Nej, det finns inga mirakel.
Det här är på riktigt.
Ja, det är på riktigt.
Är du glad?
Nu känner jag mig tvungen att ge dig ett ärligt svar.
Ja.
Vänta, förlåt.
Ligger barnet hitåt eller hitåt?
Nej, snarare... Jag vet inte.
Här, tror jag. Men det är pyttelitet.
- Hur litet då? - Litet som en ärta.
- Otroligt! - Ja, det är otroligt!
MELLAN RADERNA
Översättning: Lotta Rossi www.btistudios.com
Distributör: TriArt Film Ansvarig utgivare: Eva Esseen