Hej och tack för att ni tittar. LA-bor är lite nervösa i dag -
- efter den andra brevbomben på lika många dagar.
Första offret, Miranda Filson, är försvarsadvokat från Pasadena.
Hon överlevde på något sätt. En pensionerad försäkringsutredare -
- kämpar för sitt liv. Myndigheterna ber folk att vara vaksamma.
Säg till om ni ser något.
En parkerad lastbil med ljusen på gör nog en leverans.
Ett utländskt efteramn är inte nog för att skicka polis till grannen.
Jag beklagar, frun, men det är svårt att höra er.
- Angrips ni av en hund? - Nej, det är min hund!
Vi har bombmannen! Skicka snuten!
- Duktig pojke, Titus! - Hjälp mig! Hon är galen!
- Har du bombmannen? - Han la ett paket i brevlådan!
- Jag är ju brevbärare! - Nej! Larry är min brevbärare!
Larry är sjukskriven för en fotoperation!
- Han gjorde något mot Larry! - Jag skickar polis!
Ta in Titus innan poliserna kommer, frun.
- 112, vad gäller saken? - En väska utanför Brookside-skolan!
- Skicka snuten! Snabbt! - Sakta ned. Var är väskan?
Fortsätt! Följ mig!
- Alla går så nära bilen ni kan. - Gå närmare.
Det är bra! Tack!
Läraren såg den efter rasten. Ingen gjorde anspråk på den.
Det är ju inget paket skickat med posten.
- Han kanske bytte metod. - Eller inspirerade någon annan.
Flyg 32 på taktisk kanal 1 går i ställning.
Vi ser den. Repeterar, vi ser den.
- Vad har vi här, Carlos? - Oklart.
Något metalliskt stör bilden. Ska vi flytta den?
Jag repeterar, ska vi flytta den?
Vi tar inga chansen. Utför kontrollerad sprängning.
Alla enheter, var redo. Spränger, spränger på min signal.
- Ned, ned! - Tre...
...två, ett!
Gå inte fram, gå inte fram.
Det ser ut att vara en gråaktig massa.
Det är tonfisk.
- Emily? Var det din lunch? - Ja.
- Varför sa du inget? - Jag gillar inte tonfisk.
Är jag arresterad?
- Falsklarm är nästan värre än äkta. - Tänk inte ens så.
Alltihop kanske är falskt larm. Det kanske är över.
Faran är över. Det är ingen bomb. Elever och personal får gå in.
- Stegbil 118 är på platsen. - Uppfattat, vi är på väg.
- De här är våra sista deltagare. - Okej. Mums.
- Väljer ni tårta före platsen? - Tårtan väljer platsen.
Det känns dumt att åka runt att åka runt och titta på balsalar.
Så vi väljer mellan tre restauranger.
Bästa tårtan vinner.
- Är gästlistan klar än? - Det beror på.
Jag får inte bjuda brandmästaren förrän han häver suspenderingen.
Och det måste göras i veckan.
Jag fattar inte varför ni ska ha det dumma bröllopet.
Jag trodde att det var okej att vi ska gifta oss.
- Om du behöver mer tid... - Nej, ni får ju gifta er.
Det är bara det... att jag inte vill bära smoking.
- Eller dansa med May. - Du måste inte ha smoking.
- Självklart måste han det. - Smokingar är dumma.
Och jag är för gammal för att vara ringbärare.
Men du är gammal nog att följa mig till altaret.
Bröllopet inte bara om mig och Bobby utan om oss alla.
Att vi tre väljer att göra Bobby till en del av familjen.
Vi ska alla gå tillsammans eller inte alls.
Okej. Tillsammans.
Men kanske utan smoking?
Han växer upp så snabbt. Han var så tapper på begravningen.
- Den modigaste grabb jag känner. - Precis som hans far.
- Hans mor var också modig. - Hur? Genom att smita?
Vi gör inte det här, pappa.
Jag ber om ursäkt.
Raring, vi vet att Shannon älskade Christopher.
Javisst, mamma.
Men hon är borta och du är ensamstående igen.
Och med dina arbetstider, Eddie...
- Kom hem. - Till El Paso?
Texas har också bränder. Du kan få jobb där.
Men... det är inte så enkelt.
Det är ju min prövotid. Jag får snart min bricka.
Ska jag bara kasta bort det senaste året av mitt liv?
Jag fattar. Var det därför ni flög hit allihopa?
Inte för begravningen, utan för att hämta oss?
Christopher får vara nära familjen. Ni får ett liv där.
- Vi har ett liv här. Och familj. - Tack, Eddie.
Vi sitter faktiskt här.
- Jag flyttar honom inte. - Han har inte rotat sig än.
Sina första sex år bodde han i El Paso. Hos oss.
Det bästa för Christopher är att vara med mig.
- Jag valde det här livet. - Du kan välja ett annat.
- Hur är uppslutningen? - Max 50 personer.
- De flesta tittar på mobilerna. - De är rädda för bombmannen.
Förr hade vi 30, 40 eller till och med 50000 fans här.
- Vi har varit jorden runt. - Folk har Internet nu.
De kan se korkskallar göra dumma saker gratis på nätet.
- Vem kalla du dum? - Bilen. Du är en korkskalle.
Hela showen är faktiskt det.
Sluta med gnället. Vill du att jag ska gå i pension? Visst.
Men först ska jag ge dem en uppvisning.
Just nu ser jag en värdelös hög rostigt skrot.
- Och sen har vi bilen. - Så rolig man kan vara.
Jag och bilen har många km kvar i oss.
- Det är farligt. - Du är min fjärde fru.
- Men Janice är min första kärlek. - Du vill avsluta med en smäll.
Jaså? Om det betyder att jag får lite lugn och ro...
...så får det väl bli så. Prova nu.
- Prova nu! - Okej!
Roy!
- 112, vad gäller saken? - Bilen slukar min man!
Jag tror att subban äntligen får sin hämnd!
- Var försiktig. - Jag vet, jag vet. Var tyst.
- Var ska du? - Var tyst!
- Vad hände? - Han fastnade i motorn.
- Den sög in honom! - Hon! Bilen är en hon!
Om du behandlar en kvinna illa så slår hon tillbaka!
Jag har försökt att klippa bort honom men jag kommer inte åt.
Vi får gå in och se vad vi kan göra.
Du måste vara helt stilla, sir.
Går det utan att klippa håret? Det är mitt kännetecken.
- Glöm håret! Du är skalperad! - Vad?
Jag har försökt säga det. Det har varit värre.
- Du måste ge oss plats. - Jag ser problemet.
Håret sitter virat runt remmen. Vi river bara upp såret mer.
- Vi måste gå in från sidan. - Vad menar ni?
Vi måste ta bort remmen, generatorn och vevaxeln.
- Allt som sitter i vägen. - Så fan heller!
Var är kolven?
Den är unik! Var försiktiga!
Vi behöver en hylsnyckeln till vevstaken.
Fan också!
- Lägg den inte där borta! - Ett, två...
Håll ut.
Vi är nästan klara.
- Ni tar livet av henne! - Slappna av.
Ni tar livet av min bil!
Du ville ju sluta med en smäll.
Att sätt eld på dig vore en bra smäll!
Rör dig inte!
- Venen! Han förblöder! - Skynda på! Hur går det, Hen?
- Nästan färdig! - Låt honom inte dö!
- Jag älskar det svinet! - Jag svär, älskling!
Om jag klarar mig så ska jag aldrig mer göra nåt dumt!
- Vi ska få ut dig! - Det kommer, det kommer.
- Jag är här, raring. - Vi har honom.
Då lyfter vi upp honom försiktigt.
Din idiot. Allt det här för att imponera på folk?
- Inte dem. Dig. - Då behöver du bara överleva.
- Han överlever. - Gör jag det?
Hörde du det, Maude? Jag överlever!
Skydda delarna och ring promotorn. Med några stygn och en peruk -
- så kan vi turnera igen i nästa vecka! Jag är tillbaka!
Roy, ditt djävla as!
Det har komplett kök med korkplattor, stort badrum -
- sovrum och... utsikten.
- Den är ovärderlig. - Men du värderade den.
- Det finns en del prutmån. - Och vi gillar ju att pruta.
Ja, jag gillar den.
Öppen planlösning, lite modernt, lite rustikt.
- Jag ser potentialen. - Säger du det?
Ja, här får du bo som en riktig vuxen.
Det här blir mitt första helt egna ställe.
Jag trodde att ni skulle bo tillsammans.
- Nej. - Hon är min inredningsarkitekt.
Nej, vi är bara inte riktigt där än.
Nej, vi är i fasen där jag vill släppa in ljus i hans pojkrum.
- Jag reser i jobbet och han... - Är bättre än ett hotell.
Fråga om garderoberna.
Hej, det är Becca! Jag är tillbaka från Belize.
Jag vill berätta allt om resan och de nya produkterna jag prövade.
Tack vare samarbetet med Poty Gal fick vi se oss om överallt.
Folket i Belize är så söta. De har ju typ inte mycket pengar-
- men de är så glada över att få tjäna en och ler alltid.
Och jag älskar dem. Jag är helt slut efter resorna-
- men det är ju livet jag valde. Jag reser runt och letar-
- efter produkter som får er att känna er vackra.
Även när jag inte gör det. Ser ni det här?
Det är så äckligt. Men sånt händer.
Det här är verklighet och jag är alltid ärlig mot er.
Så i dag ska jag visa er hur man klämmer en finne.
Man börjar en bit bort-
- från den vita spetsen och trycker lätt runtomkring.
Man klämmer. Herregud, den...
Det är den värsta någonsin.
Mamma, mamma! Ta bort den!
Siri, ring 112!
- Hjälp! Här borta. Min arm... - Kom hit.
Jag känner den men kan inte röra den. Det gör ont i axeln.
- Det liknar ett nyckelbensbrott. - Du ska få sitta upp.
- Centralen sa nåt om ett djur. - Det kom ut ur ansiktet.
- Vad är det vi letar efter? - En mask eller larv.
En fluglarv? Har du varit utomlands på sistone?
Ja, jag reser mycket i jobbet. Jag är skönhetsinfluencer.
Har du influerat Central- eller Sydamerika?
Nej, men jag kom nyss från Belize.
- Belize ligger i Centralamerika. - Är du säker?
- Ja, ganska. - En styngfluga.
Parasiter som finns i Central- och Sydamerika.
De fäster sina ägg på mygg.
När myggan landar på dig krälar larven ned i såret.
Det verkar som att du fick ut den i ett stycke.
- De får ut resten på sjukhuset. - Resten?
- Se dem som nya följare. - Äckligt!
Vi reser dig upp.
Herregud, kan någon ta med min mobil?
- Nej, gå tillbaka! Ta min mobil! - Hej, gott folk. Ha det gott.
Första plats. Högsta betyg.
Det var bara NO-projekt. Han kom inte in på MIT.
Ett teknikprojekt. Grabben tar efter farsan sin. Så är det bara.
- Vad är det? - Ett paket till mamma.
Harry! Rör dig inte!
- Är ni oskadda? - Ja, vi mår bra.
- Sätt upp spärrbandet! - Gudskelov att du var här.
- Det kändes bara fel. - Inspektör Grant.
Sean Boyd, ATF. Jag leder bombutredningen.
- Står jag på hans postlista? - Vi tror det.
Guldfolien stämmer med de andra tre.
- Tre? - Vi hittade en till imorse.
Domare Vernon Clemmons. Känner du honom?
- Jag har stått i hans rättssal. - Han dödförklarades på platsen.
ÖMTÅLIGT
- Ska ni ta med den? - Vi försöker. Det kan ge bevis.
Alla paket har exploderat så fort man... flyttar dem.
Var det allt?
- Tack, assistent. - Jag kom hit så fort jag kunde.
Jag kom inte in på gatan. Har de några misstänkta?
Jag går igenom det i huvudet.
Jag var vid första bomben men kvinnan är inte bekant.
Hon är försvarsadvokat så vi har nog träffats men...
Du kan inte minnas alla advokater du mött.
Jag såg ett foto av försäkringsutredaren.
Men den ende jag är säker på är domare Clemmons.
- Varför låter det bekant? - Mins ni ett fall för tre år sen?
- En mordbrand i en restaurang. - Guillermo's.
Det här är stationschef Nash. Vi jobbade ihop med det.
Det är den enda gången jag vittnat i Los Angeles.
Victor Costas fick 6 år. Han sitter nog än.
Han är död. Avled i cancer för tre månader sen.
Han hade en fru och en tonårig son som blev rasande när fadern greps.
Jag undrar hur arg han är nu när fadern är död.
Jag kan inte hjälpa er. Jag har inte sett Freddie sen begravningen.
Jag hörde om din mans död. Jag beklagar sorgen.
Gör du? Ni satte honom där.
- Nu vill ni spärra in Freddie också. - Han har skadat många.
- Han dödade en domare. - Det vet jag inget om.
Mrs Filson försvarade kriminella och hade nog många fiender.
Sen försäkringsutredaren som ligger på intensiven. Vad intalade du dig?
Att det var ett sammanträffande?
Vi förlorade allt. Vi fick inget på försäkringen.
Kreditorerna stämde oss. Vi sålde allt för att betala advokaten.
Och vad fick vi? Ett dödsstraff!
Fängelset knäckte min make och sen tog det livet av honom.
Så Freddie blev arg. På advokaten. På domaren.
På försäkringsbolaget. Vem mer är han arg på?
Bombgruppen hittade inget i ditt hem.
- Det var en lättnad. - Men ologiskt.
Jag var där. Han sa att du sprängde deras liv.
Han kanske sparar Nash till sist och inte har skickat bomben än.
Eller så letade ni i fel hus.
Centralen till 118. Bobby Nash söker er. Det är viktigt.
Vänta, vad? Centralen? Repetera det.
Du är ny.
Vittnen säger att stegbilen från brandstation 118-
- träffades av en explosion på väg till ett larm.
Som ni ser sitter en brandman fast under bilen.
Det ser ut som en krosskada. Det kan vara knepigt.
Cirkulatorisk chock. Extremt förhöjda kaliumnivåer.
- Han är helt ensam! - Nej, han är omgiven av folk.
- Varför springer ingen fram. - De kan inte. Det vet du.
Vi bara gissa vilken splitterradie bomben har.
Vi vet inget om utlösaren.
- 118 här. Folk dör på gatan! - Håll ställningarna, 118.
Ge mig stationschefen! Var är stationschefen?
Hör du, jag sa åt dig att inte röra dig.
- Chefen! - Jag är stationschef.
- Nej, jag vill inte ha dig.
Jag vill ha stationschef Nash.
Jag älskar dig.
- Nej, Nash! Han vill se dig död! - Vi ger honom vad han vill.
- Stationschef Nash! - Ni får skjuta mig om ni måste.
Det var oväntat. En civilist konfronterar mannen i västen.
- Vi vet inget om vem han är. - Freddie!
- Jag trodde du var i bilen. - Jag är här nu.
- Hur långt bort är ni? - Vad händer nu?
- Det är det här du ville. - Jag ville se dig död.
Det fattar jag. Men de andra då? Som han?
Han har föräldrar, syster, flickvän. Han har aldrig gjort nåt.
Han var inte ens brandman när din far brände ned restaurangen.
- Sidoskador. - Är det så du ser dig själv?
- Ett offer i allt det här? - Ett steg till så smäller det.
Du fick dåliga kort, Freddie. Det beklagar jag.
Men du väljer vad du gör med dem.
Efter första bomben var du inget offer längre.
Advokaten gjorde sitt jobb.
- Vi gjorde alla våra jobb. - Ni förintade vår familj.
Mamma och jag förlorade allt. Hon hade så ont.
Vill du göra det värre? Ska hon behöva se dig dö?
- Freddie... - Mamma.
- Polis! Rör dig inte! - Ta dödmansgreppet!
- En gripen. Allt säkrat. - Uppfattat.
- Är du fortfarande med oss, Buck? - Hur är det, Buck?
- Jag känner inget... - Slappna av.
- Han är blek. - Ge natriumbikarbonat.
Håll ut, Buckaroo. Chefen för 118. här. Trolig krosskada.
Jag behöver alla för att flytta bilen och ge fri väg till sjukhuset.
- Hur går det? - Vi har ont om tid.
- Vi måste lyfta bort den! - Vi måste försöka lyfta den.
Brandmannen verkar ha tagit huvuddelen av smällen.
Han har en hel stegbil över sig. Vi kan bara hoppas på det bästa.
- Hugg i! - Kom hit så lyfter vi!
- Är ni redo? - Redo? Hugg tag.
Lyft!
Kom igen, kom igen!
- Ni måste lyfta högre! - En gång till!
- Håll ut, håll ut! - Ett, två, tre, lyft!
- Ja, kom igen! - Lyft lite högre!
Högre!
- Håll ut, Buck! - Hon är för tung.
- Har vi en hävstång? - Nej, vi behöver mer folk.
Jag anropar igen. Centralen, det här är...
Kom hit! Är ni redo?
Åskådare rusar fram för att hjälpa till.
Det är verkligen en otrolig uppvisning av stöd och tacksamhet.
- Vi klarar det! - Ta i här!
- Hitta en plats där ni kan! - På tre!
Ett, två, tre!
Vi har honom!
Vi har honom, vi har honom!
Fortsätt att dra! Vi har fått ut honom!
- Vilket stort ögonblick för staden. - Åk dit!
Lägg honom på brädan på tre. Ett, två, tre!
En gång till! Ett, två, tre!
- Är det bra? - Stanna hos oss, grabben.
Sjukhuset är fyra minuter bort. Kom igen nu.
- Håll ut. - Jag tänker på jordskalvet.
Då stan visade kärleken till utryckningspersonalen.
Nu händer det igen, direkt i tv.
Du är en galning!
Och jag älskar dig också.
- Välkommen tillbaka? - Carla?
- Är du här? - Visst är jag det.
Om jag ser min vän krossas av en brandbil så kommer jag.
Ta det lugnt, Buck. Det kommer att bli bra.
Blir det? Sa läkaren något om hur operationen gick?
Bara att du klarade dig och att du nu äger en titanstav -
- och fyra vackra skruvar av kobolt-krom.
- Hoppades du på mer? - Innan de rullade in mig, ja.
- Han sa att han inte visste. - Du kommer att kunna gå.
Ja, han sa att han var ganska säker på det.
Men han visste inte om jag skulle kunna jobba igen.
Okej. Jag ska inte ljuga och säga att allt kommer att gå bra.
Men du behöver inte ta ut sorgerna i förskott. Inte än.
Låt oss bara njuta av att du lever.
Ali verkar trevlig.
- Har du träffat Ali? - Ja, gillar du brunetter nu?
Hon var blond när jag träffade henne.
- Så du provar alla möjligheter? - Självklart.
Han är vaken. Hej.
Hej, snygging.
Du opererades ganska länge. För länge.
Tack för att du är här.
Han tackade inte nån av oss.
Han vet nog inte att vi är kvar här.
Det är deltid på Kaliforniens tekniska högskola. Halva lönen.
- Men dubbelt så mycket tid hemma. - Tänk när fjärrarbete var omöjligt.
Det var som om det var igår. Och det var det väl, kosmiskt sett.
- Om ändå du kunde göra det. - Bara om vårt hus brinner.
Jag tänkte att det vore bra med mer tid med Denny... och kanske andra.
Ser du vad du gjorde där? Du släppte domben lite diskret.
Jag har tänkt på saken. Jag har ju uppnått en viss ålder.
Om någon kan betvinga moder Natur så är det du.
- Menar du allvar? - Vi har ju pratat om det förut.
- Vi hade en plan och sen... - Denny.
Vi var osäkra på beslutet då också.
Men jag har aldrig ångrat att jag valde att vara hans mamma.
Har du det?
Du och den mannen är de två som får mig hem varje dag.
Det vore nog fint med några fotsteg till.
Det här är en sjujäkla grej.
- Vi har bara lånat den. - Allvarligt, Chim?
Nej, vi äger den. Men vi får inte välta, krascha eller spränga henne.
- Men jag kan inte lova något. - Cap! Du är tillbaka!
- Jag är tillbaka. - Det är svårt att sparka en hjälte.
- Tänk på klagobreven. - Och på twitterstormen.
Med början hos mig. Välkommen tillbaka, Cap.
- Det var på tiden! - Tack.
- Det känns skönt. - Ni saknar väl kapten Han en aning?
Inte det minsta. Nu blir det äntligen som det ska vara.
Nästan.
Ta det lugnt. Du får inte bryta det andra.
Jag är så glad att jag är utskriven. Jag saknade min säng...
...som jag inte får se på tre månader. Jag får sova här nere.
Du är som en evig rumskamrat i din egen lägenhet.
Skriv aldrig på ett kontrakt om du tänker bli krossad.
Jag har en bättre idé.
Vad sägs om att inte bli krossad av tung utrustning?
Varför tänkte inte jag på det?
Så har du tänkt på vad som händer sen, när du får av det här?
- Hurså? Sa läkaren något till dig? - Nej.
Jag vet inte. Det blir väl en massa sjukgymnastik.
Så du vill väl bara ut igen?
Ja, självklart. Jag menar... Vad ska jag annars göra?
Vad är det? Kom igen. Vad är det som händer?
- Jag såg dig nästan dö. - Men det gjorde jag inte.
Jag vet, jag...
Gudskelov. Hör du, jag...
Det är inte det att jag inte visste att ditt jobb är farligt.
Jag träffade dig ju på ett kollapsande höghus.
Det var en dag av mitt liv, Evan. Det är varje dag för dig.
Jag börjar just förstå vad det innebär.
- Vill du att jag ska ge upp jobb? - Det skulle jag aldrig be dig om.
Jag vet att det är den du är. Men jag är bara inte säker...
...på att det är den du är.
Hör du...
Jag vet inte än. Okej?
- Hej. - Hej.
Just det. Vad gör jag här?
Jag frågade dig om det skulle bli detsamma igen och du sa nej.
Jag har också tänkt mycket på det och jag hade kanske fel.
Jag tror att du hade rätt. Men det gör inget, för...
...vi får aldrig tillbaka det vi skulle ha haft.
Men vi kanske kan få något annat.
Du stod precis där när du bjöd ut mig.
Och jag hade nog aldrig varit så lycklig som då.
Förrän nu.
- Hör du! Var försiktig! - Ska du sy ihop det här?
- Jag tror inte det. - Men du behöver inte riva dem.
- Det ser hemskt ut. - Det blir bra.
Vi stoppar ned det. Varför tar jag ens med dig? Du borde vila.
Det här är viktigare. Bryter jag nåt mer kan de fixa det med det andra.
Vänta nu. Vad menar du?
De vill operera igen. Läkaren var inte nöjd med röntgenbilderna.
Han vill gå in och byta stavarna och transplantera ben.
Är läkningen bara försenad eller inte?
Om det bar läker långsamt så kan du ju vänta.
Ju snabbare jag opereras, desto snabbare kan jag jobba.
Så läkaren vill att du ska vänta?
Du borde lyssna på honom. Vi talar om din hälsa.
- Om att kunna gå. Resten av livet. - Att vara brandman är mitt liv!
Det är det enda jag gjort som var viktigt och betydde något.
- Utan det har jag inget... - Du kommer ändå att vara Buck.
Och vi kommer att älska dig. Det finns mycket annat viktigt -
- som du kan göra med ditt liv.
Nej.
Jag har redan bestämt mig.
Folk förutsätter att vi väljer det här livet men jag är inte så säker.
Ibland tror jag att det väljer oss.
För dem som svarar på kallelsen får det inte finnas några tvivel.
Det handlar inte om bara om de liv vi tjänar utan även om våra egna.
Om våra kollegors liv, alla de i räddningstjänsten.
I dag välkomnar vi en ny broder in i våra led.
Efter ett års hårt arbete och hängivenhet -
- är jag stolt över att få förkunna att din prövoperiod är slut.
Välkommen till Los Angeles brandkår, brandsoldat Diaz.
Vad har du till mig, pojken min?
- Jag har din hjälm. - Har du min hjälm?
Gratulerar, pappa.
Tack så mycket, Christopher.
En nödsituation är frånvaron av valfrihet.
Världens tillfälligheter.
Livets galna kaos, som berövar oss tryggheten...
...och våra illusioner.
Men i de ögonblicken av mörker och rädsla...
...ropar vi till ljuset framför oss.
Till människorna vi älskar. Vi tar tillbaka vår valfrihet.
Och vi väljer varandra.
Vi väljer vänskap och familj.
Vi väljer hopp. Vi väljer glädje.
Vi väljer att leva.
- Athena! - Hej! Vilken överraskning.
- Ska du inte sova efter skiftet? - Jag ville träffa dig först.
- Så rart. - Vad ska du göra i dag?
Tvätta, handla, det vanliga.
Vad sägs om att gifta oss istället? Vi går till tingshuset.
Bara du, jag och barnen. Du sa att det var allt du behövde.
Det har vi nu. Vi vet att i dag är det enda vi kan vara säkra på.
Så låt oss inte slösa mer tid på väntan.
Jag byter om och vi hämtar barnen. Du har ingen klänning...
Jodå, jag har en klänning.
Så när jorden skakar under våra fötter...
...och stormarna rasar runt oss...
...så är det de här människorna som ger oss lättnad.
Och erbjuder skydd.
Det är så vi räddar oss själva.
Genom att rädda varandra.
För att ingen, inte någon...
...har någonsin blivit räddad ensam.
Text: Mattias Andersson www.sdimedia.com