Lotterifeberen raser.
Golden State har historiens største gevinst-
- så folk iler til for at købe lotterikuponer.
- Giv mig nu en vinder, Ray. - Den her føles god.
- I dag bliver vi begge vindere. - I hørte ham.
I kan spare jer ulejligheden, for jeg har vinderloddet her.
Held og lykke.
Kære Gud, bare dette ene ønske.
Bare dette ene.
Væk fra vejen!
- Alarmcentralen. Hvad gælder det? - En mand sprang ud!
- Hvor er De, frue? - På hjørnet af 4th og...
Vent lidt. Du milde, han er i live!
Barry Johnson, 57. Fik en eksistentiel krise efter frokost.
Han smed sine penge ud fra taget og sprang.
Han faldt 20 etager og overlevede.
Vi har også nogle tilskuere med mindre skader.
Stationschefen afgør, hvad vi gør med dem.
Fungerende. Indtil Bobby kommer tilbage.
Det kan du jo bilde dig ind, Buck. Udmærket. Jeg tager brættet.
Nå ja, jeg er chef. Hen og Eddie, tag ham.
Buck og John, tilse de andre. Jeg henter pladesaksen.
Barry, jeg giver dig noget mod smerterne.
- Men du vil mærke det. - Bedøv mig!
- Du skal være vågen. - Komplicerede brud i begge ben.
- Han har kontrol over tarmen. - Fedt.
Det er positivt. Så er rygmarven nok uskadt.
- Så du det? Hvordan landede han? - Med fødderne først.
End ikke det kunne jeg finde ud af. Men morfinen er skøn.
- Kan vi ringe til nogen? - Konen skred. Ungerne hader mig.
Min eneste ven sagsøger mig.
- Hvorfor smed du pengene væk? - De ødelagde mit liv.
For et år siden troede jeg, at de ville løse alt. De forværrede alt.
- Hvad skete der for et år siden? - Jeg vandt i lotteriet.
Vær forsigtig med, hvad du ønsker dig.
Se på ham. Det føles, som om jeg vandt i lotteriet.
- Vores søn ser glad ud. - Han blev født glad.
- Jeg ved ikke, hvor han har det fra. - Fra mig.
Dig? Mister Gnaven?
Jeg håber, han får din intelligens.
- Mit udseende er ikke nok. - Den var god.
Han elsker at have dig her. Det gør vi begge.
Eddie, hvad er det, vi gør?
- Hvad mener du? - Jeg må vide, hvad du vil.
Jeg vil have det her.
En god dag på stranden med min søn og hans mor.
Så er det, hvad jeg er for dig? Christophers mor?
Det er fint, hvis det er sådan. Men jeg skal bare vide det.
Shannon, jeg ved det ikke.
De seneste måneder har været gode. Vældig gode. Jeg ved det ikke.
Jeg venter bare på et tegn. Noget, der viser, hvad jeg skal gøre.
Jeg tror, at jeg er gravid.
- Hej. - Godmorgen, kaptajn.
- Tjekker du mig, overbetjent? - Nej, jeg misunder dig ferien.
Ferie? Jeg indleder et projekt, så storslået -
- at jeg ikke når at tænke på noget så ubetydeligt som min karriere.
- Jaså? - Ja, jeg planlægger vores bryllup.
- Men jeg bestemmer intet uden dig. - Vælg bare det hele.
Bortset fra kjolen. Jeg behøver kun dig og børnene.
Arranger resten.
Fordelen ved suspenderingen er, at jeg kan fokusere på det her.
Og gøre lejligheden bruden værdig.
Taler du sådan til komiteen, er du ikke suspenderet længe.
- Jeg elsker dig, overbetjent. - Jeg elsker også dig.
- Hej. - Forstyrrer jeg? Så sig det.
- Nej, du forstyrrer ikke. - Hvornår kommer du tilbage?
- Det ved jeg ikke, om jeg gør. - Uacceptabelt.
Vi må have hævet suspenderingen. Jeg kan måske tale med chefen.
- Det kan hjælpe, ikke? - Så kan du blive suspenderet.
Vi har brug for dig, Bobby.
Stationen dur ikke uden dig.
- Har vi opstillinger nu? - Luk, Buckley.
Efter to vagter? Jeg troede, en ven ville virke bedre som chef.
Chimney er min ven. Fungerende stationschef Han er et uhyre.
- Dagens ord er slangevedligehold. - Jeg er skredet.
- Han er bare grundig. - Grundig eller magtsyg?
Det er ikke den bedste metode.
For en uge siden var han en af jer. Nu har han ansvaret for jer.
- Alle skal vænne sig til det. - Hvor længe skal vi det?
For "ansvarlige Chimney" giver mig spat.
Den skal ligge stramt. Godt med en ren linje. Kan du se, Buckley?
- Ja. - Det er ikke godt.
- Han er ikke dig, Cap. - Det kan I ikke forlange.
Sig det til ham.
Det her er rystet bøf, fordi man ryster den.
Det brænder... Brand.
Væk, Chim!
Hvad skal vi have til middag?
Tag det roligt. Der er nok til alle. Nu kan vi tænke på slangetræningen.
118 spiser som en familie, selv om det er ussel pizza.
- Sid ned, Diaz. - Det skal ikke gentage sig.
Jeg sad der bare.
- Det er forståeligt. - Sikker på, jeg ikke forstyrrer?
- Det er fint. - Jeg ved ikke, Cap.
Et barn til? Er vi klar til det?
- Var I klar til det første? - Nej, men...
Jeg elskede hende, men var ikke parat til ægteskab.
Hvis I får et barn til, så løser I det.
- Vi ved jo, du er en god far. - Kan jeg være en god ægtemand?
Det er spørgsmålet. Men er du klar til at stille det?
Det er bare en dum fest. Jeg bør ikke tage med.
Prøv at invitere hende ud.
- Hvad hvis hun ler ad mig? - Jeg var nervøs med din mor.
- Du har en brandbil. - Ja... det havde jeg.
- De hader mig alle sammen! - Nej, de hader dig ikke, Chim.
- Forstyrrer jeg? - Nej da.
Da brandchefen bad mig tage over, virkede det sjovt.
Hunds lidt med dem. Lad Buck vaske min bil. Hvad kan gå galt?
- Bortset fra alt! - Det er ikke let at være chef.
- Må jeg gå fra chef til ven? - En god chef kan være begge dele.
- Jeg kan ikke klare det. - Du klarer det.
Tænk ikke på at være deres ven. Det er du. Du kender dem -
- og ved, hvad de kan. De stoler på dig. Stol på dem og dig selv.
Pres dem ikke. Led dem.
Vi har mange rundture her, men det er ikke så tit -
- vi skal møde South Pasadenas skolemester i bagværkssalg.
Ja!
Hvem kender forskellen på behandlet og ubehandlet kakao?
Godt.
Kakaobønnerne køres gennem en mølle, så de smelter.
Mr Dubraunski? Må De godt være her?
Er det ikke som en alkoholiker i et destilleri?
Jeg tabte mig ikke 90 kg ved at være en sart blomst.
- Det var ren viljestyrke. - Det beundrer jeg.
Og jeg ville ikke høre ungerne kalde mig "Du-fedt-stein" længere.
Børn kan være så onde. Især de begavede.
Godt. Hvem er klar til nogle smagsprøver?
Værsgo. Snup en smagsprøve. Kun én hver.
Vores chokoladelikør... Den er alkoholfri, lærere.
Den holdes opvarmet til 43 grader.
De, der prøver for første gang, siger, den er helt unik.
- Det smager godt. - Lækkert, ikke?
Smid jeres kopper ud, så skal vi se pakkerummet.
Ja...
- Alarmcentralen. Hvad gælder det? - Vi er i Seymores chokoladefabrik.
Min kollega drukner i chokolade! Han er skolelærer! Skynd jer!
Vi forsøgte at trække ham op, men han sank bare dybere ned.
Chokoladen er landets fyldigste, men det gør den også tungest.
- Hvordan har De det? - Varmt!
Vi måtte lade varmen være tændt, så chokoladen ikke stivner.
Så havde vi måttet hakke ham ud. Lad os komme i gang.
Trykket mod kroppen hæmmer cirkulationen.
Vi trækker ham op. Kan du få hænderne op?
Okay, vi må tage fat under armene.
Okay, parat. Trækker vi på tre? Et, to, tre!
Et, to, tre!
Jeg har dig!
- Hvad sker der? - Fysik.
I skaber en lavtrykslomme, der trækker ned, når I trækker opad.
- Så det er som chokoladekviksand? - Vent lidt.
Hen, fjern masken fra en ilttank. Gem slangen.
- Den køber os lidt tid. - Tid til hvad?
Til at jeg kan tænke.
Få fat i ham.
Her, bid i slangen, så du ikke taber den.
Hvad gør vi nu, kaptajn?
- Stak kaptajnen af? - Han gik den vej.
- Træk vejret. Træk vejret! - Pas på!
Bliv ved med at trække vejret. Træk vejret.
- Hvad pokker? - Kakaosmør.
Det sænker chokoladens viskositet. Hvad? Rør rundt!
Okay.
Fortsæt! Det virker! Der kommer han.
- Hiv! - Bliv ved med at blande!
Jeg løj. Jeg har ingen viljestyrke. Jeg fik en operation.
- Godt tænkt, Cap. - Imponerende.
- Du vidste ikke, om jeg klarede det. - Du ringede til Bobby, ikke?
Jeg gik ned til... Jeg tændte for...
Han er kok. En god chef bruger alle sine ressourcer.
Det er ikke snyd!
- Alarmcentralen. Hvad gælder det? - Send hjælp til Pinecrest 225!
- Min bror vil begå selvmord! - Tal langsommere, frue.
- Hvad var adressen? - Pinecrest Lane 225!
Min bror ringede for at sige farvel. Send nogen!
Politiet er allerede på vej. Hvornår ringede han?
For nogle minutter siden. Jeg forstod det ikke.
Drej! Flyt dig! Jeg når ikke frem! Han er alene!
Betjentene er snart fremme. Nu skal vi have dig sikkert hjem.
Træk vejret dybt. Fald ned.
- Hvad hedder du? - Nicole.
Hej, Nicole. Jeg hedder Maddie. Vi får dig igennem det her.
- Hvad hedder din bror? - Sam. Foster.
- Er Sam sindslidende? - Han er bipolar.
Type 1. Han skiftede medicin for nogle uger siden.
- Nogle tidligere selvmordsforsøg? - Mere end én gang.
Hvad sagde han, da han ringede?
At han elsker mig og er ked af det, men han kan ikke klare mere.
- Har der været sådan længe? - Siden college.
Jeg troede, den nye medicin virkede. Han havde det bedre.
Jeg havde aldrig ladet ham være alene... Åh gud!
Jeg skulle ikke have ladet ham være alene!
Nicole, det her er ikke din skyld.
Det skal du ikke tænke på nu.
- Fokuser på at hjælpe Sam. - Ja. Undskyld.
Nej, det er i orden. Jeg ved, det er skræmmende.
- Har Sam været voldelig? - Ikke over for andre.
Kun over for sig selv.
- Virkede han okay tidligere? - Ja, vi spiste morgenmad.
Han sagde, det var en god dag. Jeg var nødt til at tro ham.
Det er så længe siden, han har haft det godt.
Jeg er fremme! Jeg kører ind på min vej.
- Er du ved dit hus? - Jeg er der. Jeg ser patruljevogne.
Hvorfor er der så mange?
Nicole?
Hej. Hvordan er din dag?
Ufærdig.
Fordi du er midt i vagten? Eller noget andet?
Du ved, når man er midt i en krisesituation og hjælper en?
- Og så kommer hjælpen og... - De lægger på.
Man ved ikke, hvordan det gik. Tænker du aldrig over det?
Uafbrudt. Du kan kigge i rapporterne, men jeg advarer dig.
Hvis du ikke læser dem, så ved du det ikke. Så har du håb.
- Håb om hvad? - At alle overlevede.
Heroppe har jeg aldrig mistet nogen.
Som sygeplejerske havde alle en begyndelse, midte og slutning.
Og man var der og så det hele.
Man lagde ikke på og gav ansvaret til en anden.
- Sådan er jobbet. - Hvis man ikke er der...
Ved man ikke, hvordan det ender, gør man så det rigtige?
- Om man gør en forskel? - Det ved man ikke.
Og derfor kan alle ikke klare det her. Jeg var sikker på dig.
Jeg forlod ikke sygeplejen. Jeg forlod Doug.
Det her var en nødplan. Et sikkert sted, hvor jeg kun var en stemme -
- uden at blive set.
Men Doug er... Han er væk nu, og jeg er fri.
Til hvad? Hvad vil du?
Gid jeg vidste det.
- Pæoner! Som alle de andre år. - Tillykke med bryllupsdagen.
- Tillykke med sølvbrylluppet. - Nå ja.
Roberto giver os det forreste bord.
- Skal vi spise på Robertos? - Der spiser vi altid.
Undskyld, skat. Vil du have, jeg finder et andet sted?
Ønsker er for tåber. Kom her!
Hent nøglerne, så åbner jeg.
Ned.
Du kan vist stadig overraske mig.
Find ud af, hvornår de kommer.
Brevbombe. Konen er ilde tilredt, men i ét stykke.
Bombeholdet er på vej.
- Forstået. Fart på! - Hun trækker ikke vejret!
- Hun svarer ikke. - Trommehinderne er sprængt.
Så vender vi hende!
- Eddie og jeg klarer det her. - Svagt åndedræt. Punkterede lunger.
Hvis vi ikke sænker trykket, kvæles hun.
Vi har en angrebsinstruks. Du er kaptajn.
Og den mest erfarne redder. Kateter, 10 mm.
Der kan være en bombe til. Få alle andre væk.
- Er der andre i huset? - Nej. Sig, at hun klarer sig.
Vi skulle bare ud til middag! Jeg har billetter til Fiji!
- Du kan selv sige det senere. - Kan De høre? De mærker et prik.
Tape. Klar.
Tape.
Så flytter vi hende.
Klar. Tre, to, et.
Jeg er her, skat. Jeg er her.
Jeg elsker dig.
Vi har lige spist frokost med din mormor.
- Hola! - Hola.
- Og nu skal vi have... - Is!
Is! Godt, at det ikke er mig, der skal putte ham i aften.
Sig ikke "hvad sagde jeg", når jeg ringer og jamrer.
Det lover jeg. Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
- Hvornår står brylluppet? - Vi er allerede gift.
Vi behøver ikke blive gift igen, vel?
Tal med Bobby. Han kan måske skaffe rabat.
Sue, undskyld. Jeg ved, du er på vej ud.
Don henter mig. Den mand er altid forsinket.
Jeg kan ikke tage ekstravagten på fredag.
En aftale om morgenen blev ændret til om eftermiddagen.
Bare rolig. En anden kan dække den. Fortsat god aften.
Det er en jobsamtale.
Det føles bare så underligt at skjule det.
Så du har besluttet dig. Du forlader os.
Josh fortalte mig om jeres samtale.
I årevis havde jeg ingen stemme.
Nu hvor jeg har en, føles det så ubetydeligt.
Du undervurderer dig selv og det, du bidrager med her.
Tak, men her er jeg kun den, der sender hjælp.
Jeg må tilbage til at være den, der giver hjælp.
Hallo.
Eddie, jeg elsker den slags.
Er det en "Forrest Gump" -reference? Livet er som en æske chokolade?
Livet er faktisk som en tønde med smeltet chokolade.
Nogle gange falder man ned i den.
Den trækker en ned, men det er varmt.
Og det er... Det er sødt.
Det er en meget mærkelig metafor.
Jeg blev så glad, da du kom tilbage i vores liv. Og bange.
Jeg vidste, at Christopher havde savnet dig, men...
Jeg indså ikke, hvor meget jeg havde savnet dig.
- Eddie, jeg... - Jeg er nødt til at sige det her.
Vi var så unge den første gang. Unge og ikke klar.
Men vi fik vores fantastiske dreng.
At være hans far har været min største glæde.
Den lille fyr har lært mig mere om at være mand end krigen.
Du er en god far. En fantastisk far.
Hvis jeg er det, så er det, fordi han fortjener det.
- Ja. - Han fortjener også sin mor.
Han elsker sin mor. Det gør jeg også.
Jeg vil have, vi skal være en familie igen.
Jeg bad om et tegn, og jeg fik et.
- Jeg er ikke gravid. - Hvad?
Jeg er ikke gravid. Menstruationen var bare forsinket.
Så jeg gik i panik og skræmte dig. Undskyld.
Er det ikke en lettelse?
- Det forandrer ingenting. - Det gør det for mig.
Hvad?
Jeg skrev et brev for nogle år siden. Lige efter jeg rejste.
Eller efter jeg ikke kom tilbage.
Til Christopher, for at forklare, hvorfor jeg ikke kunne være der.
Jeg tænkte, at hvis jeg aldrig fandt tilbage af en eller anden grund...
...så ville han have svar. Han havde brug for at vide -
- at det ikke var hans skyld.
At hans mor ikke rejste, fordi hun ikke elskede ham. Tværtimod.
Men jeg sendte det aldrig.
Da jeg fandt ud af, at jeg ikke var gravid, læste jeg brevet.
Jeg vil aldrig være nødt til at sende det.
Hvorfor skulle du også det?
Fordi hvis jeg gør det igen, før jeg er klar...
...så får jeg ikke en ny chance.
Jeg må ikke svigte ham igen. Eller dig.
Og det agter jeg ikke at gøre.
Jeg lærer stadig at være nogens mor.
Efter det kan jeg måske lære at være nogens hustru.
Vi er stadig gift.
Jeg synes, vi skal lade os skille.
- Godt, du kom. - Jeg er altid kaffetørstig.
- Husker du dit første opkald? - Anafylaktisk chok, skaldyr.
Kan du huske det første, jeg lærte dig?
- Ja, at lytte. - Okay. Alle tiders.
Gør det nu. Sue og jeg talte længe i telefon i går -
- for at finde en måde at vise, hvilken forskel du gør.
- Jeg er glad for, at I taler... - Ikke med hinanden.
"Vi klarer det her sammen."
- Nicole? Er Sam... - Han har det fint.
Politiet nåede frem i tide, og jeg kom frem i live. Takket være dig.
Din stemme betød, at jeg kunne koncentrere mig. Gav mig håb.
Din stemme reddede mit liv, selv om jeg ikke hørte den.
Jeg var bevidstløs og skulle føde.
Det var lige efter jordskælvet. Jeg var døende.
Det var vi begge to.
Du sagde, at hjælpen ikke var på vej.
Det burde have skræmt mig, men din stemme var så rolig.
Du hjalp os på en helt uventet måde.
Ditto. Takket være dig kom jeg hjem til jul.
- Fordi du sagde det. - Brandon. Seattle.
Min krisesituation var, at jeg var et stresset fjols.
Du sørgede for, de fandt mig. Du reddede mit liv.
Du reddede vores ægteskab.
Jeg stod ved afgrunden. Bogstavelig talt.
Vildfaren. Men så så jeg min Norman. Du fik ham frem til mig.
Du hjalp os med at finde tilbage til hinanden.
Jeg havde nok lagt på. Jeg er bare ærlig.
Maddie er mere tålmodig, end jeg nogensinde har været.
Gloria. Jeg troede, du var...
Jeg tilstod. Men uden retssagen kunne jeg ikke møde dig...
...og fortælle dig, at jeg tog fejl.
- Om at lægge på? - Om de håbløse samtaler.
De, der ikke kunne reddes.
Jeg troede ikke, jeg kunne gøre noget for dem.
Jeg kunne have lyttet. Været der for dem til det sidste.
Så de ikke behøvede være alene.
Men er det nok? Jeg er der for dem i starten og...
...imens. Men det føles ikke godt nok.
Det er det ikke, før det er din egen nødsituation.
Så indser man, det er det i midten, der er den mest skræmmende del.
For man behøver ikke kun hjælp. Man behøver håb.
Det er det, din stemme er, Maddie. Den er håb.
Tak.
- Alarmcentralen. Hvad gælder det? - En bil kørte ind i folk!
Det ser slemt ud! På Rose Avenue!
Giv plads! Brandvæsnet! John tjekker mindre skader.
Hen kommer med mig. Buck og Eddie tjekker føreren.
- Kan du høre mig? - Jeg så dem ikke. Er de okay?
- Vi tilser dem. Hvordan går det? - Jeg har ondt i nakken. Åh gud.
Vi giver dig den her på, til lægerne har undersøgt dig.
Der var en kvinde der. Er hun uskadt?
- Buck? Hvad er der? - Eddie.
Eddie, vent! Eddie!
- Lad mig klare det. Det er slemt. - Rygmarvsskade?
Måske værre.
Shannon?
Eddie? Er du her?
- Jeg er her. - Åh gud.
Det her er så pinligt.
- Parametrene bliver svagere. - Få hende op på brættet.
- Har du det? - Ja.
På tre. Et, to, tre!
Har du det?
- Jeg tager med. - Vi må intubere.
Tuben kommer måske aldrig ud igen, når vi har lagt den.
Hen! Intuber ikke. Ikke endnu. Jeg ved det godt.
Han ved det. Gå ind og sig farvel til din kone.
Jeg føler ingenting. Det er ikke godt, vel?
Jeg forlader jer igen. Jeg er så ked af det.
Jeg ville bare have lidt mere tid.
Vær stille.
Jeg elsker dig så højt. Christopher elsker dig så højt.
Og jeg... elsker dig... Jer begge to.
- Hen, sæt i gang! - Intuberer.
Min kære Christopher. Du undrer dig nok over, hvor jeg er.
Eller måske ikke.
Du er så ung. Du har måske vænnet dig til en verden uden mig.
Det håber jeg... og frygter det samtidig.
Du skal vide, at jeg elsker dig og ønsker dig alt det bedste i livet.
Men jeg er begyndt at tro, at jeg ikke er en del af det gode.
I det mindste ikke lige nu.
Jeg har begået mange fejl. De tynger mig ned.
Nogle dage føles det, som om de vil drukne mig.
Nogle dage ønsker jeg, de gjorde det.
Og det skræmmer mig. Ikke på mine vegne, men på dine.
Du er en smuk og fantastisk dreng.
Jeg vil have, at dit liv skal være lykkeligt og fyldt med glæde.
Og jeg er ikke sikker på, det er muligt med mig i det.
Du må hade mig, fordi jeg forlod jer.
Jeg forstår dig, hvis du aldrig tilgiver mig.
Men du skal vide, at jeg elsker dig, skat.
Selvom det er på afstand.
DE KÆRLIGSTE HILSNER FRA DIN MOR.
Jeg kan ikke klare en præken. Hvis du vil skælde mig ud -
- så må du vente, til jeg har drukket alle øllene.
Jeg ville se, om du er okay.
- Og jeg har vist fået mit svar. - Jeg har det fint.
Det er ikke min kone, der er død. Jeg har jo ingen.
Det er nok det bedste, for jeg var ret kold og lod Eddies kone dø.
- Tror du, det var det, der skete? - Jeg bremsede behandlingen...
- Og patienten døde. - Chim...
Hun var død, da vi ankom.
Det tog bare lidt tid, før hjernen fattede det.
Jeg gennemlever det igen og igen.
- "Hvad ville Bobby gøre?" - Bobby er ikke chef lige nu.
Det er du. Og du måtte træffe en vanskelig beslutning.
Men du traf den rigtige beslutning. Jeg er stolt af dig.
- Stolt af mig? På grund af det her? - På grund af det hele.
Jeg ved, jeg har været hård ved dig.
Jeg har været lidt ulidelig.
Du har været et mareridt.
Men sandheden er alligevel den...
...at forfremmelsen har splittet mig.
Som din ven vil jeg have, du får succes, men...
- Du troede ikke, jeg kunne. - Fandeme nej.
Jeg vidste, du kunne klare det.
Men jeg var bange for, at når du indså, at du kunne klare det -
- så ville livet som ambulanceredder, som min partner...
...ikke være godt nok.
Jeg savner det. At sidde i ambulancen med dig.
At sparke røv og redde liv.
- Det føles, som om alt ændres. - Ikke det her.
Du er måske ikke min partner mere.
Men du er stadig min bedste ven, Chim.
Og det ændrer sig aldrig.
Vi behøver ikke gøre det i dag. Det føles forkert.
Ja, at se på bryllupslokaler, når Eddie planlægger en begravelse.
Da jeg så ham på sygehuset, huskede jeg det hele igen.
- Lad os tage hjem. - Ja. Tak.
Jeg tror ikke, vi er et par, der bestiller en balsal.
Det er for traditionelt og formelt.
Hvilken slags par er vi så? Grillfest i haven? Turiststed?
Myndighederne opfordrer alle til at være på vagt.
- Er alt i orden? - En mistænkelig pakke i Westwood.
- ...i eftermiddags. - En pakke i Westwood?
- Ikke der, hvor du var forleden? - Nej, det her er nyt.
- Manden kæmper for sit liv. - To bomber på en uge?
- Det er ikke et sammentræf. - En seriebombemand.
Tekster: Tim Østerkjerhuus www.sdimedia.com