Uppge ditt namn för protokollet.
Robert Wade Nash.
- 112, vad gäller saken? - Hjälp! Hjälp mig!
Det brinner och det är rök överallt!
- Jag ser inget! - Pappa kommer, raring.
Fan!
Marcy! Bobby! Brook!
- Marcy! Bobby! Brook! - Vi måste evakuera! Kom!
- Nej! - Vi måste ut nu!
Jag ser dem inte, jag måste in igen! Jag ser dem inte!
Du måste hålla dig lugn och andas, sir.
- Min familj är där! Mina barn! - Vi hittar dem. Stanna här.
- Jag är brandman. Vi kan gå in. - Visa mig dina händer.
- Vi måste täcka brännskadorna. - Marcy! Min fru! Släpp mig!
- Hon är min fru! Släpp fram mig! - Sir!
- Phil! - Hon andas, Bobby. Hon lever.
- Följ med henne. - Marcy!
Nej, nej, mina barn var med henne!
- Mina barn! - Hon lever. Fokusera på det.
Bobby, Bobby! Marcy lever! Stanna hos henne. Hoppa in.
Fokusera på Marcy, Bobby!
Vi ber dig, herre.
Ta i din oändliga nåd hand om din tjänare Marcy.
Hon blir allt svagare. Hjälp det liv du skapat.
Bobby?
Marcy!
Jag är här, Marcy.
Det är ingen fara. Ingen fara.
Barnen... Har de...
Barnen mår bra. De är trygga.
Jag visste att du skulle komma och rädda oss.
- Marcy! Marcy! - Hjärtstillestånd!
Nej, nej, nej! Snälla, snälla!
Vad får vi i kväll?
På kvällens meny har vi en fin ragu av grönsaker -
- skördade av dem som sen sålde dem till mig.
Verkligen?
Brandchef Nash, det låter bra det.
Äckligt!
Tack för en ny dag med kärlek i vår familj.
Tack för maten. Beskydda oss alla. Amen.
Ta lite pasta, Brook? Ge den här till din mor, Robert.
Hur ska vi göra det här?
- Det faller. - Hör du mig, kapten Nash?
- Du måste gå nu. - Jag vill inte.
- Kapten Nash! - Förlåt mig.
- Mamma, mår pappa bra? - Jadå, vi får snart träffa honom.
Jag älskar er så mycket.
- Kapten Nash? Hör du mig? - Varför?
Varför återupplivade ni mig? Jag var där med dem!
Ta ut honom härifrån och nämn inte hans namn på radion!
INCIDENTRAPPORT ST. PAUL, MINNESOTA
- Får jag sparken? - För vad? För att du är alkoholist?
Välj en dag. Jag kan visa dig tio kyrkokällare.
Du kommer att se några bekanta ansikten.
- Du läste visst rapporten. - Ja.
De rentvådde mig men det vill jag inte.
Jag erkände för att 148 människor dog där, Phil.
Du var full och hög och lämnade ett värmeelement som överhettades.
Men säkringen gick inte. Vattentillförseln funkade inte.
Brandlarmen hade döda batterier. Mängder av krav uppfylldes inte.
Jag såg det inte heller och jag bodde där!
- Jag måste ta på mig det. Jag... - Måste vad? Straffa dig själv.
Ja.
Bobby.
Om du vill bli bestraffad så är straffet att du överlevde.
Se nu för fan till att göra nåt vettigt av det.
- Jag heter Bobby, jag är alkoholist. - Hej, Bobby.
När jag kom hit var jag ensam. Utan vänner, familj eller högre makt.
Jag sa till att jag varken trodde eller behövde tro. Han sa:
"Tänk dig att du går ut i havets vågor."
Så man håller ut händerna och säger: "Stopp. Ligg stilla."
Om havet lyder så är du en gud. Gratulerar.
"Annars får du sitta ned, vara tyst och acceptera din maktlöshet."
"Eller supa dig full."
Jag är dålig på tal.
Men tacksamhet klarar jag av. Så jag vill tacka er.
Jag skulle inte vara här utan er.
- Hur går det på jobbet? - Jag sitter vid skrivbordet.
- Klättrar du på väggarna? - Ja, jag måste komma ut igen.
Du har arbetat med stegen och du närmar dig det svåra.
Den här är till när du når dit.
"Vi gör en lista över alla vi sårat och är villiga att göra bot."
Jag är stolt över dig, Bobby. Det hade de också varit.
- Sex månader. - Fantastiskt.
Fortsätt så så kan vi snart spela poker.
- Så vad händer nu? - Jag börjar jobba igen.
- På riktigt. Skicka ut mig igen. - Du är nog inte redo än.
148 namn. Det är liv jag måste rädda som botgöring.
Det kan jag inte göra bakom ett skrivbord. Jag är redo.
Du kanske är det.
Det tar ett tag innan killarna känner sig trygga...
- ...med att ha dig som befäl. - Förflytta mig då. Var som helst.
- Vad handlar det om? - Jag måste göra bot på mitt sätt.
Om jag inte får göra det här så kan du skicka mig nån annanstans.
Då så, gott folk! Fem minuter! Huset är öppet!
- Insatsen är 20 dollar. - Vinsten är 100.
- Vad är genomsnittet? - Jag har sex veckor!
Ge mig fyra. På kredit. Jag måste till automaten.
Du måste betala. Vadhållaren är en galning.
- Är du med, Sal? - En vecka. Han är från Nebraska.
- Minnesota. - Det finns NY och LA.
- Mellan dem ligger Nebraska. - Chicago ger dig spö.
Det finns många knattelag, men bara ett Yankees.
Vi har haft sex chefer på två år.
Alla verkar gå i pension. Det vore trevligt med nån som stannar.
Han är nog en stjärna när en lada brinner ned.
"Huvudnyhet: Brand på marknaden."
LA är nog som Mars för honom och vi har inga träningshjul.
Ni har även hälften av det som borde finnas i bilen.
Jag satsar på att jag håller längre än en eller fler av er.
Genomgång om fem minuter.
Jag satsar 20 på vikingen.
- 112, vad gäller saken? - Palmen slukar honom!
- Huvudet svullnar! - Maurice är galen!
- Hjälp! - Ska vi rädda en katt?
Trädbeskärare. Han fastnade i bladen.
Du sitter verkligen fast.
Tommy, ta stegen och förbered sågen. Var beredd, Hen.
Det är nog en allergisk reaktion på hårfärgen. Antagligen PPD.
- Det är väl en ekologisk salong? - Ja, vi är gröna.
- Vi använder giftfria medel. - Inte på mig!
Vem planerar en stad så här?
- Händer det ofta? - Då och då. Ibland dör de.
Skär loss henne. Men halshugg henne inte på min första dag.
- Håll ut. Vi ska få ut dig. - Jag har en provspelning i dag.
Motorvägen. Vi kör på den här.
Det går bra. Slappna av.
Klockan är 14. Vart är alla på väg?
Ingen fara.
Har du honom?
Nästan färdigt.
Det var en ny variant.
Jag tror inte att hon får rollen.
Knivskador förstår jag mig på. Vi lappar ihop dem.
Hjälp mig! Snälla!
- Inga sticksår. Bara skärsår. - För smala och grunda för en kniv.
- En rakkniv? - Vad hände?
- Maurice blev som galen. - Polisen är på väg.
Polisen? Nej, nej, nej! Där är han!
Han kommer!
- Det är nog Maurice. - Tuppfäktning? Vad gör vi här?
- Är du en sån djurkramare? - Hon heter Hen. Höna.
- Vad gör vi med angriparen? - Han anfaller.
Vi fixar det här. Hjälp mig att få in honom i ett hörn, Tommy.
Tänker du kyssa honom, eller?
- Vill du se vad som händer? - Det ser vi ju redan.
Okej.
Du klarar dig. Jag har dig.
Västkusten möter Mellanvästern. Det ordnar sig.
Du klarar dig. LA-polisen. Inspektör Grant.
- En okänd angripare med kniv? - Han heter Maurice.
Han är avväpnad. Var snäll mot honom. Han har haft det tufft.
Nej, nej. Nej. Nej!
Så hur har du det på vänsterkusten?
- Det är en annan värld. - Säkert.
- Går du på dina möten? - Det är inget problem.
Oavsett var man är är det aldrig svårt att hitta gamla missbrukare.
90 möten på 90 dagar, Bobby. Och leta efter en lokal sponsor.
- Sköt om dig, Bobby. - Det ska jag.
Tack, fader.
Ursäkta mig. Fick du vänta länge?
Den mannen har haft en otroligt upptagen månad.
Ingen fara. Det var ett tag sen jag gjorde det här.
- Kan vi tala här ute? - Slå dig ned.
Något till kollekten, fader.
Det skulle ha blivit ett år men igår nollställde jag klockan.
- Hade du en dålig dag? - Nej, det var en fin dag.
- Får du inte ha såna? - Jag förtjänar dem inte.
Jag gjorde ett misstag. Kyrkan har inte ljus nog för alla jag skadade.
Men jag gav ett löfte och jag har en plan för att gottgöra allt.
Så tills dess får du inte vara lycklig?
Jag får inte glömma.
För ett ögonblick gjorde jag det. Jag arbetade med bra människor.
Det kändes bekant. Som mitt gamla liv.
Och jag tänkte att om jag lät mig själv...
...så kunde jag leva vidare här.
- Var kom du ifrån? - Minnesota.
Jag tog ett jobb brandkåren här. Jag rymde från en brand till en annan.
Jag känner bara till en person som hade simultanförmåga från korset.
Han räddade alla däruppifrån.
Men om du vill hjälpa människor...
...ta då tillbaka det här och gör dig förtjänt av det igen.
Tack ska ni ha. Tack.
Hur ser det ut? Så bra?
- Sämre än förra månaden. - Som var sämre än den innan det.
Hör du. Det ordnar sig. Vi löser det.
Okej.
Glöm pappersarbetet och ta med Freddie hem. Jag stänger.
- Är du säker? - Jag klarar nog middagsrusningen.
- Sant. - Vi ses hemma.
- Ta dina saker. Vi åker hem. - Jag vill bli färdig.
Får det lov att vara nåt annat? Som mat?
- Varför skulle jag vilja det? - Du är i en restaurang.
- Ja, jag vet. - Du måste köpa nåt eller gå.
Som du vill. Då tar jag mina pengar nån annanstans.
Pengar?
Vilka pengar?
- 112, vad gäller saken? - Vår restaurang brinner!
- Var är det? - Guillermo's, Ferrer Ave., 2384!
Min son gick tillbaka in efter sin laptop! Victor!
Min man sprang in efter honom! Skynda!
Varför gick inte sprinklersystemet igång?
- En tonåring och pappan är där inne! - Vi sätter igång.
På med slangarna! Kinard, upp på taket! Ni släcker härifrån.
- Ni måste rädda dem! - Oroa dig inte.
Deluca, kom ut! Vad gör du, Deluca?
Mitt jobb! Jag räddar liv!
Var är du, Deluca?
Mycket rök och ångor. Det kan övertändas.
Marcy! Bobby!
- Marcy! - Hon lever! Fokusera!
Jag har hittat någon!
- Hör du mig, sir? - Freddie!
Förlåt mig!
Övertändning!
Ni har ett takfönster ovanför er!
- Uppfattat, jag ventilerar taket! - Uppfattat, tömmer taket.
Sjukvårdare!
- Var försiktig, - Vart ska du?
Ett barn är där inne.
Kapten! Stanna! Sal har honom!
- Vad fan, Deluca! - Jag gick ut på baksidan.
- Förlåt, det var inte meningen. - Jag vet, jag vet.
Tack, tusen tack.
- Är pappa okej? - Han klarar sig
- Vi måste köra. - In med dig.
Det ordnar sig. Jag lovar.
Han gömde sig i badrummet. Smart grabb. Det räddade honom.
Så bra att någon tänkte till i kväll.
Jag måste prata med dig, Deluca. Nu, Deluca!
- Du kommer hit och ser ned på oss. - Sluta, Sal.
- Tänk på tonen, Deluca. - För att du är min chef?
Du är bara den senaste idioten som tror att de kan driva stationen.
Tror du att du kan? Du satte liv på spel för att spela hjälte.
- Grabben vore död utan mig. - Du hade kunnat döda oss alla.
- Du hade bara tur. - Det var skicklighet.
Den som krävs för att leda den här stationen.
- Men du har inte kynnet för det. - Nu räcker det. Vi fattar, Fredo.
Du blev förbigången. Släpp det och be om ursäkt.
Be femfemman om ursäkt? Aldrig i livet.
Respektera befälsordningen. Annars får du inte jobba här.
- Stick och brinn. - Där fick jag visst mitt svar.
Betrakta dig själv som avlöst.
- Sparkar du mig? - Packa dina saker och gå.
Polerade nån av er bilen eller gjorde en färsking det?
Det var jag. Uppfyllde det inte förväntningarna?
Nej. Det överträffade dem. Bra jobbat.
Tack. Så vad är det med boken?
Förlåt. Jag ville bara småprata.
- Vad vill du prata om, Wilson? - Kalla mig Hen.
Blanda inte ihop det med Han, som alla kallar Chimney.
- Skorsten? Varför? - Fråga honom.
Och killen du sparkade häromdagen brukade vi kalla Sal.
Gjorde jag fel? Han kunde ha dödat oss.
- Men det gjorde han inte. - Så han hade fått en andra chans.
Men han ville inte ha en från mig. Det går nog bättre på station 122.
- Är du överraskad? - Du sparkade honom.
Härifrån. Sen bad jag brandmästaren att han skulle förflyttas.
- Det var storsint. - Jag vill se det som rättvist.
Jag försöker vara det. Jag hoppas ni kommer att se det.
I morgon kväll ska några av oss gå ut på krogen. Du borde följa med.
- Jag vet inte. - Följ med.
Sal var ett arsle men han var oftast användbar.
Straffet var för hårt för brottet.
Han sparkade Sal för att markera revir inför oss.
Kaptenen skaffade ett nytt jobb åt honom på 122. efter suspendering.
- Allvarligt? - Kaptenen ville bara skälla lite.
- Men Sal... - ...snackade sig ur ett jobb.
Det stämmer. Vet nån vad en "femfemma" är?
Det betyder "dumskalle".
Jag googlade det.
- Jag väntade mig inte att se dig? - Wilson... Hen bjöd in mig.
- Vill du beställa? - Sodavatten, och en omgång till dem.
Tack. Jag bjuder i kväll. - Ge plats!
Kaptenen är här!
Att ha ärr imponerar på damer, att få dem skrämmer dem.
Jag har fortfarande framgångar med det här.
Den där husbranden i Venice förra året.
Fabriksexplosion. En så stor skärva.
Än så länge är jag ärrfri och jag tänker förbli det.
Och hela ritualen är en skymf mot den store Robert Shaw.
- Du då, Capp? - Okej.
En brand i ett köpcenter. En stöt från ett elskåp.
Ja...
- Den visade sig vara brandorsaken. - Jag vill inte dö utan ärr?
- Tyler Durden? - "Fight Club!" Kom igen!
Jag beklagar. Jag måste gå. Servitrisen håller räkningen öppen.
Vad nu?
- Bort därifrån! Händerna i luften! - Inspektör Grant? Kapten Nash.
- Jag vet. - Är du upprörd för tuppen?
- Vad gör du här? - Följer ett infall. Och du?
Samma här. Jag försökte sova men började tänka.
När det regnar öser det ner. Men inte här inne.
Sprinklersystemet gick aldrig igång men det servades nyligen.
Vattenventilen på baksidan var avstängd.
- Fick du samma infall? - Nej.
Mitt var om brandorsaken. Det brukar vara elfel.
Men säkringen var orörd och allt var avstängt. Jag följde mönstret.
Och här hittade jag pappan.
Han springer in efter sonen och springer till eldhärden?
Men hur visste han var den var om han inte...
- Vad är det? - Ett niovoltsbatteri.
- Ser du det? Stålull. - En improviserad tidständare.
Han trodde inte att grabben skulle gå in.
- Han försökte släcka men för sent. - Det var mordbrand.
Han satte eld på sitt eget ställe.
- Jag är en hycklare. - Jag är ledsen att behöva säga det.
Men jag är en syndare som tillrättavisar andra syndare.
Välkommen till hyckleriet.
Jag drog ut en man från en brand.
Bra karl, god far. Men han låg illa till.
Han brände ned företaget, för familjens skull. Dog nästan.
På nåt sätt blir det jag, mannen som lät sin familj dö -
- som ska ställa honom till svars när jag inte kan ta ansvar...
Jag fick jobbet för att St. Paul friserade min akt.
Man drog i trådar, detaljer utelämnades och jag lät det ske.
Det gjorde Paulus också. Mannen alltså.
Han var inte alltid Paulus och han var inte alltid ett helgon.
Jesus visade sig för honom i ett bländande ljus -
- omfamnade honom med kärlek och gav honom ett nytt mål och namn.
Los Angeles är inte Damaskus, Bobby. Men det är där du är.
De rentvådde min personalakt. Jag förtjänar det inte...
Det är hela vitsen med berättelsen om Paulus.
Och vår tro. Nåd är inget man gör sig förtjänt av.
- Det är en gudomlig gåva. - Ska jag bara godta det?
Ja. Ja.
Tack, tack.
- Sir, kan vi prata? - Är något på tok, inspektör?
Jag vill köra hem honom.
- Sir. - Ge oss ett ögonblick.
- Vi hämtar bilen. - Jag stannar.
- Det är ingen fara. Följ med mamma. - Vad är det, pappa?
- De vill bara prata om branden. - Det var ju en olycka.
- Nej, det var det inte. - Sir, du behöver inte...
- Vad gjorde du? - Han gjorde ingenting.
Jo, det gjorde jag.
Jag tände på.
Vi sjönk bara djupare varje månad. Vi skulle förlora allt.
Jag tänkte att försäkringspengar skulle ge oss en chans till.
- Jag måste gripa er, sir. - Vad tänkte du...
- Han tänkte på er båda. - Min far är ingen brottsling!
- Ta det lugnt, Freddie. - Rör mig inte!
- Du sa att allt skulle ordna sig. - Sluta. Jag måste följa med.
Jag måste gå. Jag älskar er. Jag älskar er båda!
- Nu räcker det. - Du ska rädda folk. Rädda dem!
Han kallade mig lögnare. Det sved.
Det verkar stämma. Du säger ju själv att du är en hycklande lögnare.
- Du gör ett skämt av det. - Det är ju roligt.
Men det är också sant. Ditt arbetslag. De andra brandmännen.
- Känner de till din bakgrund? - Nej.
Det vill jag inte. De är goda människor.
Jag begär allt av dem. Att offra sig helt och hållet.
Att lita på att jag kan vara på två ställen.
Att jag leder dem och alltid stöttar dem.
Jag ber om deras tillit men kan inte ge den själv.
Du behöver inte berätta allt för att visa dem vem du är.
Du har kanske en plan, Bobby, och det är gott och väl.
Men jag har tro.
Tro på att Gud har en annan plan för dig.
Det ser bra ut.
Lystring! Jag vill att alla samlas där uppe! Sätt fart!
- Vad tror du att det gäller? - Jag hoppas jag inte får sparken.
- Vad är det som händer? - Nåt jag kallar middag.
Slå er ned.
- Lagar du mat, Capp? - Jag är lite rostig.
Så förlåt mig om allt inte är riktigt perfekt.
Om det smakar lika gott som det luktar så förlåter jag allt!
- Vad firar vi? - En ny tradition.
Vi arbetar tillsammans så nu äter vi tillsammans.
Familjemiddag. Jag är med!
Det går bättre nu när jag har en rutin.
Hur ser pastan ut, Hen? Bra?
Överraskning!
ADJÖ! 217 FÖRLORAR VI VINNER
Hur smakar tårtan?
Hör du. Titta.
Hej. Jag är rekryt Evan Buckley. Jag skulle inställa mig hos kapten Nash.
Känner du en kapten Nash? Gör du? Du?
Slå dig ned, Evan!
- Alla kallar mig, Buck. - Välkommen till 118., Buck.
Tack. Det här är ju fantastiskt.
- Är det alltid så? - Alltid.
- Så länge Bobby är kapten. - Då har jag hamnat rätt.
NUTID
Hej, Capp. Varför är du civilklädd och var är frukosten?
Ni bör nog sitta ned. Det här känns inte bra.
Skiftet ska just börja men jag ville säga det här själv.
Från och med i dag är jag suspenderar i väntan på utredning.
Vad? Det är ju sjukt. Suspenderad för vad?
Jag dolde vad som hände i Minnesota.
- Det är ju gamla nyheter. - Inte för dem.
De hade nog inte anställt mig om de hade känt till allt.
Du är bara skyldig dem det du gjort här.
- Alla du har räddat. - Sanningen skulle fram ändå.
Men jag trodde att det inte skulle spela nån roll när den gjorde det.
Jag hade fel.
Förstår ni att ni har rätt till en fackrepresentant eller advokat?
Och att det här inte är en kriminalrättslig process?
Kapten Nash, panelen ska lämna en rekommendation -
- om ni bör förbli en medlem av Los Angeles brandkår eller inte.
Allt ni säger till oss används som beslutsunderlag.
Jag förstår. Jag vill bara säga sanningen.
Text: Mattias Andersson www.sdimedia.com