Venner sier jeg ikke får ham igjen med nytt fjes. Men jeg vil ha meg.
Eller den 35 år gamle utgaven av meg. Kan du fjerne 15 år?
- Utvilsom. - Ikke få meg til å ligne på ei and.
- Hva skal du bruke på meg? - Bygging ved siden av.
Slapp av. Pust normalt. Tell bakover fra ti. Så våkner du ti år yngre.
15.
Ti, ni...
...åtte... sju...
Er vi ferdige? Doktor?
Hvordan ser jeg ut? Hallo?
- Alarmsentralen. Hva skjer? - Jeg talte, og nå er alle døde.
- Hvem er døde? - Alle sammen! Fort dere!
Narkoselegen knuser beina mine!
- Hva tror vi? Gasslekkasje? - Kanskje en smitte.
- Verden er sprø for tiden. - Ingen brennbar gass her.
Ha maskene på hele tiden.
Hvor er alle sammen? Det er for stille.
Jeg har en her borte!
Hun har puls! Normal pupillreaksjon.
Hjelp! Vær så snill, hjelp meg!
Hjelp meg. De knuser meg.
Hjelp meg, Buck. Ta henne, Chimney.
- Hva er galt? - Ikke ta deg til ansiktet.
Det ser ut som om staben ikke ble helt ferdige før de ble bevisstløse.
Narkosen virker heldigvis fortsatt på deg.
Vi skal holde deg fin og nummen, men fjeset trenger en kald kompress.
- Er et sting løst? - Du vil føle kulde, ikke smerter.
Vi må bevare mest mulig vev på vei til sykehuset.
Vev? Ansiktet mitt er løst!
- Det er løst! - Like symptomer her, Cap.
Sover som en baby, men stabil tilstand.
Narkoseslangene går vel gjennom veggene her?
- Lekkasje eller sprekk? - Så hvorfor sover ikke hun?
Oksygen fra neseslangen. Hører du meg, Eddie?
- Her, Cap. Hva er statusen? - Vi har flere pasienter bak.
Jeg sender Chim til deg. Finn rommet med narkosetanken.
Slå av alt med ratt eller ventil.
- Et rør har sprukket? - Sikkert byggearbeiderne.
- Så du byggearbeidere? - Hørte.
- Like før jeg sovnet. - Jeg hører ikke noe nå.
- En her. Ta den på bordet, Chimney. - I gang.
- Kan du høre meg, sir? - Stabilt her.
Han her puster.
- Denne fyren sitter fast. - Jeg har funnet lekkasjen, Cap.
- La oss se hva vi har her. - Jeg tetter lekkasjen nå.
Ja vel. Da har vi det. Hei, Eddie? Jeg trenger hjelp. Ta med verktøy.
- Hva slags? Sag? Hydraulikksaks? - Skiftenøkkel.
Han må fraktes med bladet i seg.
- Rolig, rolig. - Ja vel, det der må svi.
Mål to ganger, og kapp én...
- Ligg stille. Vi har deg. - Det går bra.
Si til Mercy-sykehuset at vi er der om ti.
Gi plass! Kritisk!
Ikke vær redd. Vi skal få deg på sykehus, så fikser de deg.
- Du skal få det nye ansiktet. - Jeg vil være fornøyd med det gamle.
- Vi er her! - De er ikke kommet ennå.
- Bra. - Du kan fremdeles flykte.
Rydd nå bort tingene dine før besteforeldrene dine kommer.
Ja da. Dette er fint. Veldig imponerende.
Jeg satset på imponerende. Blir du her?
Nei, ikke fanken, takk. Beatrice har aldri likt meg.
Du har ingen anelse om hva som skal skje med deg?
Si at jeg hilser.
- Vi er her! - Å, søren.
Som jeg har savnet de ansiktene.
Jeg trodde du dumpet ungene og flyktet.
De nektet å hoppe ut av bilen i fart.
Husk at de drar på lørdag, hva som enn skjer.
- Hvordan går det, Beatrice? - Michael. En hyggelig overraskelse.
- Jeg visste ikke at du var her. - Dette er Bobby, mamma og pappa.
Hei.
- Gleder meg, mr. Carter. - Døpenavnet holder. Si Samuel.
- Det skal jeg. - Det var en flott oppdekning.
Bor han allerede her?
Ikke før etter bryllupet. Det er en glede å treffe deg.
Du er veldig høy.
Så, Michael, vil ektemannen din også komme hit?
Nei, nei. Glenn og jeg er ikke gift.
Selvsagt er dere ikke gift ennå. Du er jo knapt nok skilt.
- Sa du lørdag? - Jepp.
Kom nå, hold det tett inntil. Pent. Du gløder med den frekke frisyren.
- Frekke? - Da jobber vi med kombinasjonsslag.
Vær klar med hooken.
- Hvis du ser Doug. - Jeg trener ikke til det.
Du vil ikke banke den brutale eksen en dag? Det ville jeg gjort.
Jeg gjør ikke noe for Doug. Det er neste kapittel i en ny start.
Ny frisyre, leilighet, månedens ansatte på sentralen.
- Har du hørt det? - Tusen ganger. Kom nå.
Så jeg blomstrer opp, og du fikser det ikke!
- Jeg har det flott. - Ja da, helt flott.
Du sover i spisestua mi. Hva skjedde med jordskjelvjenta?
Drittslengingen din er ræva. Ali er der. Vi tar det rolig.
Hun er i New York på jobb.
Alle du dater, rømmer fra delstaten eller USA.
Når jeg dater noen, så dater jeg dem. Din unnskyldning?
- Hva er det du snakker om? - Hvordan har Chimney det?
- Chimney? Vi er venner. - Men du vil date ham.
- Det har jeg aldri sagt. - 20 % økt intensitet og fart sa det.
Det kom så snart jeg nevnte ham. Rolig. La meg spørre om noe:
Hvorfor dater du ikke fyren, siden alt går så bra og du blomstrer opp?
Jeg vet ikke. Vi liker de samme tingene og ler av de samme vitsene.
Og bedre: Hun ler av mine, og jeg er ikke særlig morsom.
Du tror ikke hun treffer noen andre?
Nei. Den eksen ga henne virkelig inn.
- Jeg sier ikke at hun er ødelagt... - Verken runde, forspill, eller noe?
Nei! Nå er det bare klossete klemmer og snåle blikk.
En sexkomedie uten sex? Hjørnet.
- Å, synd. - Kanskje du bør bytte beite, da.
- Og ta hintet? - Det er akkurat det.
Jeg er dårlig med hint. Elendig i Pictionary også.
Du har sunget den triste sangen om henne siden vi begynte å gå hit.
Burde jeg sendt lommeboka i posten?
Istedenfor å levere den selv og få et villedet vennskap?
Ærlig talt kommer jeg bare hit for å treffe deg -
- fordi det lå $20 i lommeboka da jeg mistet den. Jeg vil vinne dem igjen.
Mor! Du hører ikke på meg.
Det er litt lite, ja. Men en flott skole.
Det er knøttlite, mor!
Jeg vil ha hele collegegreia. Fotballfester og kamper, nye vyer...
Fester. Festskolen Miami-universitetet.
Jeg vil ha en ny begynnelse, ikke fester.
Derfor reiser folk bort for å studere.
- Droppe sitt kjipe videregående-jeg. - Hvem har kalt deg kjip?
Mamma! Se opp!
- Alarmsentralen. Hva gjelder det? - H... hai! En mann ble angrepet!
- Hvilken strand? - Vi er på motorveien!
LA-brannvesenet! Gi plass!
- Hva i helsike...? - Tigerhai.
Hengeren sakset på vei til å slippe henne fri.
- Fram med kjevene! - Akkurat.
- Å, de hydrauliske. Ja. - Jeg er i gang.
- Hvordan kom armen dit? - Han ville gi vann fra pumpene!
Hun kan ikke puste uten det. Hun dør om få minutter!
- Venter vi, eller bare...? - Redd henne! Hun har nådd så langt!
Vi skal gjøre dette veldig forsiktig, karer. Kom igjen.
- Da får vi fraktet ham nå! - Pent og rolig.
- Ikke la henne dø. - Pust rolig. Du klarer deg. Løft!
LIVREDDER
- Da senker vi den raskt! - Kom igjen!
Hold den støtt! Litt til! Sånn, ja! Fortsett!
Det er langt nok! Stopp der!
- Kom igjen, svøm. - Ser du henne? Hvor er hun?
- Synd at Diego går glipp av dette! - Han går ikke glip av noe!
Hvorfor flyttet moren din alt på kjøkkenet da vi var på jobb?
Hun sa det var umulig for henne å finne noe her.
Hevnen er å gjøre det sånn for oss?
- Jeg fant den! - Takk.
- Den kjolen er nydelig. Så elegant. - Takk.
- Har du valgt den ut selv? - Ja.
- Hva er dette? - Harrys særoppgave.
Michael måtte på en konferanse, så jeg hjalp ham. Jeg skal flytte det.
Han styrer deg helt.
Du må gå fra "bestekompis Bobby" til "stefar Bobby" en dag.
Du har rett. Jeg ber ham rydde. Hvis du finner osteraspen for meg.
Beklager at jeg forstyrrer.
Harry. Du må rydde bordet. Vi skal spise.
- Ja vel, om et øyeblikk. - Nå, er du snill.
Hva gir deg rett til å gi ordrer? De er ikke dine barn.
Du er ikke faren deres. Det er synd med familiesituasjonen din.
Men barnebarna mine er ikke trøstepremien din.
- Unger! - Jeg beklager, jeg...
- Be om forlatelse, mor! - Det går bra.
- Hun må ikke... - Jo, det må hun!
Det må hun hvis hun vil bo i dette huset i natt.
Jeg beklager at jeg sa det mens barna hørte på.
Du skulle ikke sagt noe som helst. Du har ikke noe med det å gjøre.
Jeg er lei av at du bestemmer hva jeg har noe med, Athena.
Du sa ikke at du traff ham. Eller at han fridde. Som i fjor.
Min lille May døde nesten, Du tidde i mer enn en måned!
Fordi hun er ikke "din lille"! Hun er min!
Michael og jeg måtte gi henne energi og oppmerksomhet.
- Ikke deg. - Jeg ville hjulpet.
Det vil du aldri! Du vil bare si hvor jeg dreit meg ut!
Det er fordi du aldri lærer. Du kaster deg uti alt uten å tenke!
Uten å tenke på følgene!
"Jeg vil flytte til LA. Jeg vil slutte på jusstudiene."
"Jeg vil bli purk. Jeg vil gifte meg med en homse. En hvit mann."
Det et under at ungene lever...
- Det holder! - Bobby har rett.
Vi bør alle ta en pause og roe oss.
Med all respekt, sir: Datteren din er en fantastisk kvinne -
- og en fordømt god mor. Hun fortjener ikke sånt i sitt eget hus.
Moren din gikk over streken. Du bør si noe til henne, Bea.
Vi drar i morgen tidlig.
- Alarmsentralen. Hva gjelder det? - Å, hei.
- Alarmsentralen. Hvem er det? - Vel... Stevie.
- Maddie her. Hvor ringer du fra? - Huset vårt.
Aldric Drive 1963 i Glendale.
- Hva er det som foregår? - Det er faren min.
- Er faren din skadet? - Hva? Nei.
- Nei, han gjorde noe slemt. - Er du skadet?
- Jeg? Nei, det er... - Gi meg telefonen, Stevie!
- Hvem er dette? - Det er alarmsentralen.
Har du ringt dem?!
Du store. Dette er litt pinlig, men sønnen min havnet i vansker-
- og har husarrest. Det gjelder visst liv og død når man er 13.
Jeg beklager at vi plaget deg.
- Sånt skjer. Så alle har det bra? - Ja visst. Takk.
Men jeg vet en som har fått lenger husarrest. Tilgi forstyrrelsen.
Hei. Jeg fikk en urovekkende samtale.
- På hvilken måte? - Han sa faren hadde gjort noe slemt.
Faren tok røret og sa gutten hadde fått husarrest. At det ikke var noe.
- Og du tror det var mer ved det? - Jeg er ærlig talt usikker.
Du kan be om kontroll. Politiet kan se om farens historie stemmer.
- Da får du litt sjelefred. - Ja visst.
Og ikke tvil på instinktene dine. Du utvikler deg uten å ane det.
Takk.
- Du må tulle. - Mr. Eric Parnell?
- Det stemmer. - Politibetjent 2 Grant.
Jeg følger opp en alarmsamtale herfra.
- Får jeg komme inn? - Ja visst. Vær så god.
Tenk at de sendte ut noen for dette. Jeg sa til alarmsentralen...
Hvor er sønnen din? Jeg vil gjerne prate med ham.
Ja visst. Et øyeblikk.
Betjent 2?
Dette er betjent 2 Grant, Stevie. Vet du hvorfor hun er her?
- Fordi jeg ringte alarmsentralen? - Ja.
Jeg vil snakke med sønnen din alene.
Selvsagt. Jeg... går og tømmer oppvaskmaskinen.
La oss gå og snakke sammen ute.
Du skal vite at du ikke er i vansker, Stevie.
Jeg ville se at du har det bra.
For hvis du trenger hjelp, så må du bare si det.
- Jeg er her for å hjelpe deg. - Det går bra.
- Jeg var bare sint. - På faren din?
Kan du fortelle meg hvorfor?
Han vil forandre tingene. Jeg likte dem som de var før.
- Men han... - Han hva da?
Han var ikke blid på meg. Han... Jeg ble redd.
Jeg ser det. Er det bare deg og faren din her?
Ja vel. Greit. Du vet at det er en alvorlig sak å ringe alarmtelefonen?
- Ja. - Da må jeg lure på hva årsaken var.
- Om det var noe verre enn husarrest. - Det var alt. Det sverger jeg på.
Si til pappa at alt er greit. Så han ikke skal være sint mer.
Jeg forstår deg virkelig. Alle vil at foreldrene skal være fornøyde.
Men det må ikke hindre oss i å gjøre det rette. Forstår du det?
- Jeg tror det. - Greit.
Du kan be om hjelp hvis du er i vansker.
Eller ring meg direkte, hvis du vil finne ut hva som er det riktige.
Det trengs ikke.
Nå? Er alt i orden, eller må du pågripe sønnen min?
Alt er helt i orden. Takk for samarbeidet.
Når som helst. Stevie?
- Ha det, Stevie. - Ha det.
- Ha en fin dag, betjent 2. - Du også.
Så alt virket i orden?
Det var ingen synlige merker. Men i orden?
Jeg tviler. Så jeg vil høre samtalen.
- Er du skadet, Stevie? - Jeg? Nei, det er...
- Stevie! Gi meg telefonen! - Gå tilbake.
Stevie! Gi meg telefonen!
Hør på det i bakgrunnen, før faren overtar telefonen.
Gi meg mobilen! Bli der. Ikke rør noe.
- Det var noen andre i huset. - Gutten sa han og faren var alene.
Skal du oppføre deg?
...som fant kirurgene og sykepleierne besvimt på golvet.
Gasslekkasjen ble raskt stoppet.
De fleste har småskader, men en byggearbeider...
Du skal sitte her, Noa. Du heter Noa nå.
Jakten på et savnet barn fortsetter...
Slå av det der, Stevie.
Brian på 6 ble sett utenfor kirken familien sokner til, i Dana Point.
Politiet ber om hjelp til å finne ham.
Gi Orange fylkes kriminalvakt et tips hvis du vet noe, -
- på nettsiden eller nummeret på skjermen.
Eric Lawrence Parnell, 42. Enslig. Frilanser innenfor IT.
Oppvokst her. Mor døde i 2003. Han arvet huset.
- Han er uskyldig. - Eller kanskje forsiktig.
- Hva med sønnen? - Steven Parnell, 13 år.
Går på Los Nietos ungdomsskole.
En gjennomsnittlig elev ifølge rådgiveren. Stille. Einstøing.
Men han ringer alarmtelefonen.
- Hva tror du foregår? - Jeg vet ikke ennå.
- Men jeg føler at noe er galt. - Magefølelsen din holder for meg.
Men... du trenger ikke sitte her og se på mannens søppel.
Jeg og karene tar det. Du vil vel helst dra hjem.
Nei, det går bra. Moren min er på besøk.
Hun sa at hun skulle dra igjen, men kan visst ikke få flybillett.
- Har det. - Vi ses på stasjonen, Billy.
- Er det noe spesielt vi må se etter? - Nei. Bare si hva dere finner.
- Jeg ville holde meg utenfor, men... - ...så ble mamma slem.
Hør her, det fins et helt spekter av mammaer.
Man har den kule moren, helikoptermoren og tigermoren.
- Og så har man Beatrice. - Den nifse.
Datteren fikk et gresk gudenavn.
- Athena. Gudinne for visdom. - Og krig.
Og kunsthåndverk, men det er en annen sak.
Poenget er at Beatrice hadde store drømmer og større forventninger.
Men hun vet hvordan verden er. Hvor hardt Athena måtte kjempe.
Så oppdragelsen lignet mer på å lære opp en kriger enn en datter.
Uten handleturer, manikyr og småprating over tekoppen?
Kanskje i en tv-reklame. I virkeligheten?
Ingen kommer innpå en datter som moren.
Skal jeg bare glemme det hele? Alt det slemme hun sa til henne?
Bobby.
Du har sagt ditt. Du støttet Athena. Og det fortjener du ros for.
Men ja. De finner ut av det. Eller kanskje ikke.
Uansett vil du ikke stå mellom dem. Da blir du drept i kryssilden.
- Sier moren din sånne fæle ting? - Nei, nei.
Moren min sa en hel haug andre, fæle ting.
- Og du tilga henne? - Hun er moren min.
Hei. Hva gjør du her? Ser du etter Buck?
- Nei, jeg kom for å gi deg denne. - Ja vel.
Skilsmissepapirer? Dette føles så brått.
Dette er et veldig stort skritt, Maddie.
Han vil få vite hvor du er. Vil du dette?
Ja, jeg vet at det er en risiko.
Men jeg kan bare føle meg fri fra ham ved å bli fri.
Greit. Hvis du er sikker, så stiller jeg opp. Samme hva du trenger.
Du sa at kalenderen din var helt tom når jeg var klar for det.
- Bare si dato og tidspunkt. - Fredag klokka 19.
Jeg er faktisk litt opptatt da. Jeg tuller! Jeg gleder meg.
- Ja vel, da ses vi fredag kveld. - Fredag.
Godt spilt!
Hei!
- Jeg må nok avlyse på fredag. - Må du jobbe?
Nei, det er faktisk... Maddie.
Hun inviterte meg ut. På en date.
- Oi, jeg tok visste feil av henne. - Ja.
Jeg spanderer drinkene neste gang vi ses.
Det går bra. Vi treffes sikkert snart igjen.
Greit. Vi ses.
- Fant du noe interessant? - Bare dette.
- Hårfarge for damer. Svart. - Det var nok det du så i vasken.
Så guttens hår farget ut?
Nei. Og ikke farens, om ikke fargen fikk alt til å falle av.
Snålt. Men ikke nok til en ransakelse.
Og det var neppe derfor du kalte meg ned hit.
Et fingeravtrykk ga et treff. Men på sønnen, ikke Eric.
Sier du at lille Stevie er en forbryter?
Nei, jeg sier at han ikke er Stevie. Han heter Jacob Daniel Walters.
Han ble meldt savnet i Merced i 2012.
- Bortført på gata. Seks år gammel. - Herregud.
Etterforskerne tok Jacobs fingeravtrykk. Dette er hans.
Hva gjør vi nå?
Kom igjen, fort! Fort!
- Bravo går i stilling. Klare. - Alfa i stilling.
Kom igjen, kom igjen!
Tomt!
- Tomt. - Det er tomt overalt.
- Alt er tomt. - Huset er tømt. De har dratt.
Vi sender ut savnetmelding. Du må ha skremt ham.
Han så ikke redd ut da vi spanet i går.
- Tror du han så oss? - Betjent 2. Du må se dette.
- Det sov neppe en 13-åring her.
- Hva var Stevie da Parnell tok ham? - Seks år.
Da søker vi en voksen som reiser med to gutter. En på 13 år, -
- og den andre trolig på seks år.
La meg se på det.
Takk.
Ja da.
Greit, takk. Jeg ringte guttens skole. Han møtte ikke.
Savnetmeldingen er sendt. Vi har et mulig offer nr. 2.
En seksåring ble bortført i Dana Point. Brian Gallager.
Du bør få folkene dine ut, betjent. Få alt uniformert bort fra gata.
Jeg tror ikke på at mannen rømte. Han kan bare ha gått ut.
Han tok ikke noe ut av skapene. Ingen medisiner.
- Kanskje han hadde det travelt. - Det er mulig.
Men jeg tror det foregår noe annet. Jeg vet bare ikke hva.
En som heter Stevie Parnell, ringer. Han spør etter deg.
Gutten er etterlyst som savnet.
- Stevie? - Er dette damen jeg snakket med?
Ja, det er Maddie. Hvor er du nå?
Jeg vet ikke. På togstasjonen, vill.
Jeg må få politidamen du sendte. Jeg husker ikke navnet.
- Grant. Hun er venninnen min. - Ja, få henne.
Jeg ordner det. Prøv å forklare hvor du er.
Jeg ville dra til Dana Point.
- Er faren din der? - Nei. Ikke la ham finne oss.
- Dette er betjent Grant. - Jeg har Stevie Parnell på tråden.
- Ringte Stevie deg? - Han prøvde å ringe deg. Her.
- Stevie? - Jeg burde sagt noe da du var der!
- Jeg var så redd. - Jeg vet det.
- Jeg prøver å gjøre det rette. - Er lille Brian sammen med deg?
- Unnskyld! Han løy! - Hvem da?
Far. Om at Noas foreldre ikke ville ha ham, så han var min nye bror.
- Jeg visste han løy og ville si det. - Jeg vet det.
- Hvor er faren din nå? - Jeg vet ikke. Han sov da vi dro.
Jeg ville få Noa hjem, men ble så forvirret.
Stevie?
- Å nei. Han har funnet oss! - Stevie. Stevie!
- Kom igjen! - Stevie!
Stevie! Stevie!
- Hvor ringte han fra? - North Hollywood.
Jeg har varslet politiet. Enheter er på vei.
- Hvor kommer det neste toget fra? - Universal City.
Det er 800 meter unna.
Du skuffer meg, Stevie.
- Hva om broren din var blitt skadet? - Han er ikke broren min!
Mistenkte er bevæpnet. Dette blir en gisselsituasjon.
Alle enheter på åstedet, hold dere tilbake. Ikke gå til mistenkte.
Bare hold der unna! Bli der!
Bli der!
Dette er endestasjonen din!
Hysj. Ikke vær redde.
Dere er trygge. Jeg har dere. Jeg har dere begge to.
Foreldrene er på vei. Han takler det pent.
Unger tåler mye i den alderen. Det er ikke ham jeg er urolig for.
Vet foreldrene hans noe?
Politiet kjørte dit. Moren fikk panikkanfall da hun så dem.
Hun trodde de kom med en dødsmelding.
Så... hva skal du si til ham?
- Han er ikke faren min, er han vel? - Nei, det er han ikke.
De virkelige foreldrene dine er på vei.
- Har hun krøllete hår? - Moren din?
Jeg drømte noe da jeg var liten.
Det var et hus... med en stor veranda og en dame.
Hun hadde krøllete hår. Jeg dro henne i håret, og så lo hun.
Men faren min... Jeg mener... Eric -
- sa... at det ikke var virkelig.
Du heter egentlig Jacob Daniel Walters.
Du var seks år da han tok deg. Du lekte utenfor huset.
Moren din hørte at telefonen ringte.
Hun var borte i mindre enn ett minutt, men det var nok.
- Eric stjal deg på lyse dagen. - Herregud!
Han kjørte mange titall mil bort, så de aldri skulle finne deg.
Foreldrene dine lette etter deg i mange år.
De ga aldri opp.
De husker kanskje meg, men jeg husker ikke dem. Ikke egentlig.
De er familien din. De er glade i deg uansett.
Dere har resten av livet foran dere.
Du kan skape nye, lykkelige minner med dem.
- Hei. - Hei.
Dette er den nye begynnelsen din.
- Mor! Vi så deg på tv-nyhetene! - Gjorde dere det?
- Du reddet de guttene. - Vil det gå bra med dem?
Den eldste hadde vært lenge hos mannen.
Jeg tror det. Jeg håper det.
- Han har gjennomgått nok. - En god jobb, betjent 2.
Å, takk, brannkaptein.
Ja vel. Vi er visst klare til å spise.
Jeg trenger bare et øyeblikk.
Tanya Kingston.
Jeg så deg på tv med de guttene og tenkte på henne.
Mennene som lette etter henne i skogen.
Alle gikk på rekke.
De fant ikke noe annet enn hårspenna.
Jeg forsto aldri hvorfor du ville ha denne jobben.
Kanskje jeg forstår litt mer i dag.
Jeg vet du syns at jeg ikke forstår livet ditt.
Men du har heller aldri forstått mitt.
Jeg traff en mann, forelsket meg, skapte et hjem -
- og oppfostret en nydelig datter.
Som rømte fra oss så snart hun fikk sjansen og har fortsatt å rømme.
I det siste har det vært som om vi to stormer, -
- kappløper mot en målstrek. Skal jeg dø og forlate deg først, eller...
...skal jeg leve lenge nok til å se at du har vendt meg ryggen totalt?
Det er mulig at jeg rømte. Men ikke bort.
Denne familien, denne jobben, er det jeg rømte mot.
Jeg trengte å finne et sted med nok rom -
- til å skape et liv som var viktig for meg.
Jeg vil at du skal være en del av det.
Men bare hvis du kan godta alt ved det. Også Bobby.
Jeg er glad i deg, vennen min. Men du begår en forferdelig feil.
Og jeg er redd for at neste gang livet ditt går i oppløsning...
...så vil du ikke klare å sette det sammen igjen.
- Donna? - Det er meg, Maddie.
Hvordan gikk det?
- Ga dere Doug skilsmissepapirene? - Nei.
Vi klarer ikke å finne ham, Maddie.
- Hva for noe? - Vår mann prøvde flere ganger.
Naboer har ikke sett ham på flere måneder.
Det er helt ulogisk. Prøvde dere på jobben hans?
Han måtte ta permisjon da han dro bort til din gamle sjef.
Han trodde hun visste hvor du var. Det ble vold.
Laurie? Herregud. Hvor ille var det?
Det går bra. Vekterne kom, og Doug dro. Ingen har sett ham siden da.
Det er som et mareritt. Men jeg våkner ikke.
Etterforskere leter etter ham. Men vær forsiktig.
Takk.
Du kommer ikke til å tro dette.
- Hei, vennen min. - Doug.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com