Räddningspersonal föds två gånger.
Första gången när de kommer till världen.
Den andra gånger när de väljer-
- att tillbringa livet med att springa mot faran.
Att riskera allt för att du ska komma hem tryggt till dina kära.
Jag heter Henrietta Wilson. Det här är min historia.
Oroa dig inte, hon kommer!
Vad ska jag säga, jag har min favorittyp.
Vissa läkare gillar golf, vissa herrklubbar -
- vissa gillar Lakersmatcher.
- Jag ska veta vad som gör er glada. - Så talar en langare.
Gillar hon killar? Vem är hon?
Vem pratar ni om?
Vi borde beställa det goda vinet om du får på representationskontot.
Sen kollapsen -08 har alla skurit ned.
Mina kompisar inom finans och fastigheter -
- flyger ekonomiklass och har kundmöten på billiga ställen.
Men inte vi. Läkemedel går bra.
Inget höjer vinsten som deprimerade människor, eller hur?
Du känner ju till medicinen så varför den är prisvärd?
Vi ser en 14 procentig minskning av bieffekter -
- jämfört med andra antidepressiva.
Viktuppgång, viktnedgång, sömnproblem, minskad sexlust.
Mina patienter vill ha generisk medicin som är billigare.
Om det står mellan att ha råd eller inte -
- så borde du nog skriva ut generisk medicin.
Eller få patienterna att ta en promenad.
Eller att sluta äta processad mat hellre än att ta piller.
Du har ett varmt och generöst hjärta.
Det är ovanligt för en läkemedelsäljare.
Berätta mer om dig själv.
Jag vill inte bli vidrörd av nån som inte är inbjuden.
Och när folk invaderar min privata sfär -
- fjättrar jag ibland deras hand vid bordet med deras köttkniv.
Mitt kontor skickar över prover.
Vi hörs snart.
- Vad i helvete var det där? - De köper.
Vi byggde upp och odlade vår relation.
- Det är vårt jobb. - Vi säljer antidepressiva piller.
- Inte mig. - Gillar du ens jobbet?
Det verkar inte så.
Jag intalade mig själv att jag hjälpte folk att få sin medicin.
Men det var bara nåt jag sa. Gillar jag jobbet?
Nej, för helvete. Jag hatar det.
- Det här är inte jag! - Vad försöker du säga?
Jag slutar.
Vad är det?
Jag har aldrig sett nån bränna hela sin tillvaro förut.
KARRIÄRSTEST
Vad borde jag jobba med?
- Är det så illa? - Man måste svara ärligt.
- Det gjorde jag. - Du svarade för mig.
Du skrev det du trodde att du borde säga.
Det har varit mitt problem hela livet.
Nog säger jag vad jag tycker. Fråga mamma, min flickvän eller nån chef.
Men jag har inte jobbat med det jag vill.
De var bara vad jag borde göra.
Låt mig ställa en fråga. Vad hatar du mer än nåt annat?
Vad får dig att bli helt galen!
Översittare.
De hittar det svagaste och mest sårbara hos folk och attackerar.
Hur ger men en utslagen människa en knytnäve istället för hjälp?
Så du vill skydda de sårbara.
- Kanske medborgargardet? - Det kanske är kul.
Schemat är uselt. Förmånerna är hemska.
Du behöver inget test för att ta reda på vad du ska göra.
Du har en eld inom dig.
Mår du bra?
Jag sov fel i natt och har haft ont hela dagen.
Var var vi? Du har en eld. En passion, ett syfte.
Det låter som en klyscha men vi har en inre röst.
När vi bara lyssnar på den kommer allt att gå bra.
Allt kommer att uppenbaras.
Stacey!
Åh, nej.
Larmcentralen.
Min livscoach har fått en hjärtattack.
- Andas hon fortfarande? - Nej. Mycket svag puls.
Jag kan påbörja hjärt- och lungräddning.
Nu tar vi över.
Hon kommer väl att klara sig?
- Ja, tack vare dig. - Mig?
Så tidig hjärt- lungräddning gör allt. Du räddade henne.
- Jag var livräddare som barn. - Du var bra.
Även utbildade får panik när det blir verklighet.
Snyggt jobbat!
Jag visste precis vad jag skulle göra och gjorde det.
- Jag räddade henne. - Jag är så stolt över dig.
Du upphör aldrig att förvåna mig.
Jag kom till henne och visste inte vad jag skulle göra.
- Tänk om jag har hittat det? - Hittat vad?
Grejen! Mitt syfte!
Det var allt som Stacey pratade om. Jag ska rädda folks liv.
Jag fattar att du är lycklig och det ska du vara.
Men det här var bara tur. Det är inget tecken från Gud.
Nej, jag tror att tecknet kom när jag var 16 och sköts och överlevde.
Nu skickade han en påminnelse.
- Glöm det. - Jag avfärdar det inte.
Idag kom mitt liv i fokus.
- Passionen som Stacey pratade om. - Passion är för rika.
- Resten av oss jobbar. - Jag är trött på det.
Ambulanssjukvårdare får en massa fysisk träning. Som brandmän.
Jag får väl komma i form. De försöker rekrytera kvinnor nu.
Är det vad du vill? Vara svart och lesbisk i brandkåren?
Som om jag skulle marschera in med regnbågsflaggan!
- Ingen vet att jag är lesbisk. - Det är som pojkklubbar.
- För vita pojkar. - Då får jag väl bli en Rosa Parks!
Du menar visst allvar?
Ja.
Jag vet, det blir inte lätt.
Men jag måste åtminstone försöka.
Du måste också vilja det här, för min skull.
Om du vill, så vill jag.
Du vet att jag alltid kommer att stötta dig.
Alltid.
Du är som en hjälte.
Sätt dig.
Här är en bricka för Los Angeles brandkår och ambulanssjukvårdare.
Ni är här för att ni vill bära en. De flesta kommer inte att göra det.
Visa vad du kan, Wilson! Tänk på tekniken!
Heja, Wilson. Håll farten uppe.
Medlemskap hos världens elit-livräddare ska förtjänas.
Fysiskt och mentalt testas ni.
För här gäller det liv eller död.
Tryck på. Sätt fart!
Kom igen!
Så där, ja!
Låt honom inte dö!
Dra, dra, dra!
Vi ska rädda katter, inte ha dem på oss!
Jag tror inte att du har vad som krävs.
Hur mycket vill du ha brickan?
Du klarar det inte. Visa mig!
Kom igen. Det går för långsamt.
Håll farten uppe.
Upp, Wilson. De skrattar åt dig. Ska de få göra det?
Om du tvivlar det minsta på att du klarar ansvaret -
- så kan du gå ut där.
Henrietta Wilson! Grattis!
Du är nu ambulanssjukvårdare vid brandkåren.
Wilson.
Kapten Gerrard?
- Är ditt riktiga namn Henrietta? - Ja, sir.
Vad gjorde du för ont för att förtjäna det namnet?
Du är åtminstone sötare än de flesta.
Där är kvinnornas omklädningsrum. Strunta i pingisbordet.
Det tas bort om en vecka om du är kvar då.
- Ja, sir. - Killar!
Det är nån ni ska träffa.
- Vem är det här? - Vår nya mångfaldsanställda.
Man kan säga det där på ett annat sätt, kapten.
Ja, det är kört.
- Jag heter Howie. - Hen.
Välkommen till station 118.
Vad gjorde du igår kväll, Sal?
- Gina drog med mig på vampyrfilm. - "Twilight"? På din lediga dag?
Den var inte så tokig. Kristen Stewart - wow!
Jag gillar också Kristen Stewart.
Jag fattar inte det. Hon grubblar för mycket.
- För.. - Sexig?
Du kanske hör till "Team Jacob"?
- Vad betyder det? - Han antyder att du är gay.
Lugna er, killar.
- Vad är du ifrån, Hen? - Härifrån. L.A.
Jag trodde att du var från östkusten.
- Du har såna vibbar. - Tack?
- En komplimang att vara en bitch? - Ingen sa nåt sånt.
- Var i L.A.? - Inglewood.
Inglewood.
- Jag har tänkt fråga en sak... - Åtta kvinnor rekryterades.
Tre klarade utbildningen.
106 stationer i L.A. och vi får en av de tre.
- Vad gjorde jag för fel? - Jag kan gissa.
Akta dig. Vet du vad det kostar att utbilda en kvinna?
- Lika mycket som för en man. - 82000 dollar.
Så mycket pengar spolas bort med varje kvinna som misslyckas.
Har man klarat utbildningen har man förtjänat sin plats.
Är det skattebetalarna du oroar dig för?
Jag är orolig för att lägga våra liv -
- i händerna på nån som inte klarar jobbet.
Jag är orolig för den som dör för att du inte orkar släpa ut honom.
Allt detta för att borgmästaren vill säga att fler kvinnor rekryteras.
Det är det jag oroar mig för.
Det där var fult.
- Kapten är bara gammaldags. - Jag kommer på andra ord för det.
Du behöver inte bära min börda.
Det ser jag på dig.
Jag ville bara visa att du inte är ensam här.
Tack.
Ja, ring!
Tack.
Katy, från jobbet känner nån som vill dela lägenhet.
Men det är i Arcadia.
- Bara du inte bor med idioten igen. - Visst, jag borde inte ha gift mig.
Jag gillade honom i 48 timmar!
Från det att du berättade om honom tills vi träffades.
Du har ingen brådska.
- Jag tog ditt sovrum! - Du går före mig till jobbet.
Jag vill inte bli väckt.
Och det är fint i rummet när det regnar.
Som det gör vart tionde år nu.
Sov nu. Du ser hemsk ut.
Larmcentralen.
Mamma är begravd och kan inte andas.
Berget rasade in mot oss.
Hjälp!
Mamma är begravd, jag får inte ut henne.
Visa var din mamma är.
Byggnaden är instabil, se up.
- Jag fick inte ut henne. - Vi ska hjälpa henne.
Du måste stanna här. Vi måste kunna arbeta.
- Finns det nån mer i huset? - Nej.
Skyfflar, minna herrar. Nu!
- Jag kan inte andas. - Du ska få syre.
Är det jag eller har grejerna liv? Det är som i filmen.
Snabbare!
Jag är här, mamma!
Tyngden hindrar andningen. Vi måste lätta på trycket.
Hon är medvetslös!
- Vad heter din mor? - Dianne.
- Hör du mig, Dianne? - Ta hennes hand. Dra!
- Det är nåt som trycker ned henne. - Kanske nån möbel.
- Som kvicksand, för mycket vatten. - Eller för lite.
Som när tidvattnet når ett sandslott.
- Vart ska du? - Jag ska hämta ett tidvatten.
- Wilson? - Jag älskar dig, mamma.
Det är riskabelt här. Ta inte med några saker, gå bara.
Fortsätt att gå!
- Kan du hjälpa mig med slangen? - Var brinner det?
Funkar inte det här bränner de mig levande.
- Vattnet gör leran lösare. - Det var som tusan, Wilson!
Det är en stock.
Jag har den. Den lossnar.
- Hjälp mig med det här. - Mamma.
Hon skulle inte vara i det rummet. Det är mitt fel.
Det här är ingens fel.
Wilson.
- Hon överlever inte till sjukhuset. - Jag vet.
Lyckades du göra bort oss? Grattis.
Du fick ut henne så dottern hann se henne dö.
Mitt telefonnummer! Jag vet en bra bar på Westside.
- Jag vill kasta mig från en bro. - Det är så här det är.
Ring mig.
Jag behöver nog inte säga att man ska dölja tårarna.
Det är inte min första rodeo med såna som han.
Men det är första gången på ett jobb jag gillar.
- Ja, jag förstår. - Nej, det gör du inte.
Tror du att de bjuder asiater till sina fester och ölkvällar?
Det är skillnad mellan att vara osynlig och ett hot mot livsstilen.
Du är en minoritet, men en man.
Du tjänar på ett system som som håller kvinnor som jag nere.
Är du alltid så lätt att bli vän med?
Howie! Sluta med hemkunskapen och kom ut.
Ett råd som du inte har bett om: Du borde prata med nån om det här.
Du överlever inte ensam, Hen.
Stänkskärmen är en skönhet, Wilson.
Den är baske mig som en spegel.
Där skulle mina barnbarn få leka.
Jag tog även fettfällorna i köket och inventerade bilarna.
- Jag tog bort spindelväven också. - Jag är imponerad.
Du påminner om mig själv när jag var nybörjare.
Man är fast med alla sysslor. Jag skulle aldrig svika min kapten.
Jag brukade kolla hur det gick.
Jag ville veta hur det gick med offren.
Jag slutade efter ett par månader. Det är ingen idé.
Men i början ville jag veta.
Du kollade nog upp "lerdamen".
- Ja. - Och...?
Ni hade rätt, kapten. Hon klarade sig inte.
Jag undrar om vi hade kunnat göra nåt annorlunda.
Det är svårt att veta.
Men det här ska du veta.
Gå aldrig mer emot mina order!
Då får du inte städa ut fettfällor, utan ditt skåp!
Du missade en fläck.
Lystring, station 118...
Nej, du följer inte med. Jag är inte redo.
Tänk på det jag sa medan du lagar maten.
Här är hon. - Hej! Jag är glad att du ringde.
Tack för att du tar dig tid.
Jag minns hur det var i början. Jag bjöd in några till.
Just nu är jag inte så social.
Det här är Henrietta Wilson, som jag berättade om.
Den minen känner jag igen.
Casey, gay brandman från 115.
- Bethanne jobbar på Rampart. - Vi tre träffas en gång i månaden.
Vi utbyter krigshistorier.
- Är det en stödgrupp? - Lugn. Det är inte som AA.
Kan vi få en runda till?
Jag skulle bli utesluten.
De visste direkt att jag var gay.
Att jag var starkast spelade ingen roll.
Jag ville bli brandman, inget annat. En hjälte.
Det blev så jobbigt att min kille bad mig sluta. "Hitta en ny dröm".
Så jag hittade en ny kille.
När jag började fanns det en polis.
Han frågade om jag kunde avfyra pistolen.
Jag var bäst i klassen och han frågade om jag kunde skjuta!
Ibland krävs bara en kapten som borde ha pensionerats -
- för att göra livet till ett helvete.
Hur är det med dig, Athena?
Jag hade en partner i South L.A. Vit, från det gamla gardet.
Han hade alltid velat smaka på choklad. Lade handen på mitt lår.
Jag sa att om han rörde mig igen skulle han minsann få smaka!
Genom en fixerad käke.
Tänk på de som var före oss.
Vår uppgift är förändring och det går inte på en natt.
Men det händer!
Du ska gå dit i morgon.
Gör ditt jobb, bättre än nån annan. Var dig själv.
Håll huvudet högt, för de bestämmer inte vem du är.
- Det är du som avgör det. - Skål för det!
- Vad i helvete är det här? - Jag har nåt att säga.
Jag ser er. Jag såg er så fort jag kom in.
Ni ser ned på mig.
Jag ser er när ni mobbar mig. Inte som de andra nybörjarna.
Oavsett om vi är här eller på uppdrag så ser jag er.
När ni ser mig, vad ser ni?
En kvinna?
En svart kvinna?
En lesbian?
Bra!
För jag är allt det. Jag väntar mig ingen kärlek.
Jag begär inte ens att ni gillar mig.
Allt jag begär -
- är att när ni tittar på mig, så se mig!
Se mig, så som jag ser er.
Som en stolt medlem av kåren.
En av få som väljer att tillbringa livet -
- med att hjälpa skadade och de som behöver räddas.
Ja!
Och en sak till.
Har nån problem med att jag är här -
- så föreslår jag att ni begär förflyttning.
För jag försvinner inte.
Lystring, station 118.
Utryckning till en bilolycka. Skador okända.
Det här kom lägligt. Nu jobbar vi.
Larmcentralen.
På väg hem såg jag en limousin som hade vält mitt i vägen.
- Såg ni när det hände? - Nej.
En partylimousin.
- Tommy, hämta avbitaren. - Uppfattat.
Brandkåren. Vi ska få ut er.
- Hur många är ni? - Fem. Skynda er.
Kom igen, Tommy!
Den är krossad.
- Herregud. - Vi tar hand om dig.
Fem plus föraren. Två vid medvetande.
Föraren avliden.
Hej.
- Vad är det? - Gul färg.
Vi har en.
Försiktigt.
Vad minns du?
Mark tände en bong. Plötsligt var vi upp och ned.
Vi hade bara en fest.
Försök andas lätt.
Kapten!
Det var nog ett annat fordon inblandat.
Det finns gul färg på stötfångaren.
Hon har rätt. Jag såg det också.
Tänk om det fanns en annan bil här?
- Han kanske krockade. - Vad säger han?
Han minns inget. Vi måste leta.
Jag ger inga resurser till det för att du såg färg.
Din observation är noterad. Sköt om de skadade. Det är en order!
- Hen! Du får sparken. - Jag måste göra det.
Han är stabil och redo att flyttas.
Jag tycker att ditt tal var bra.
Vet du vad som gör mig förbannad? Regnet.
Jag beordrade det att sluta för en halvtimme sen.
Du har nog lika mycket makt som jag.
- Fler blommor. - Toppen.
Vi kan använda dem till vår begravning.
En blomförsäljare var nog på väg hem och blev påkörd.
Titta, det är en sko!
Wilson! Hen!
Jag har honom.
- Ingen puls. - Börja med kompressioner.
EM-2 till enhet 104.
Ett manligt drunkningsoffer. 8-10 år gammal.
Platsen är cirka 70-90 meter sydost om olycksplatsen.
- Vi begär assistans för evakuering. - Hjälp är på väg.
- Kom igen, andas! Snälla! - Vänta.
Ingen puls.
- Snälla! - Kom igen.
Raring, andas! Andas!
Vänta!
Ingen puls.
Kom igen.
Andas, hjärtat!
Vänta.
- Jag känner en puls. - Bra.
Fortsätt andas!
Du klarade det!
Kommer det här att hända ofta? Gråtandet?
Det är mycket möjligt.
Nu började jag och jag kan inte hantera det.
Säg inget till killarna.
Bra jobbat, Wilson.
Wilson.
Bra jobbat igår.
Vi hade hittat den andra bilen så småningom.
Men det hade varit för sent.
- Jag hade bara tur. - Nej, du är bra.
Kapten vill träffa dig på sitt kontor.
- Det var roligt att jobba ihop. - Du vet inte vad som ska hända.
Han hatar mig.
Inte på grund av hur jag jobbar utan på grund av den jag är.
Brandman Wilson. Jag är befälhavare Roose.
Jag känner igen er från rekryteringsbroschyren.
Det här är kapten Cooks.
Vi har fått in många klagomål.
- Om jag bara kunde få försvara mig? - Det gäller kapten Gerrard.
- Nej, jag har inte klagat. - De kommer inte från er.
- Från era medarbetare. - Vad?
Den informationen är hemlig.
Men vi kan säga att mer än några stycken stöttar er.
Vissa klagomål blev rätt färgstarka. Någon jämförde kaptens beteende -
- med en sjukdom som botas med hemorrojdmedicin.
Vi har inte bara fått klagomål.
Alla kollegor har bra saker att säga om er.
Ni har gjort intryck.
Jag trodde verkligen att ni tog hit mig för att -
- ge mig sparken.
Varför skulle vi det? Ni är kårens framtid.
Tills vi hittar en ersättare -
- ska kapten Cooks ta över ledarskapet.
- Välkommen ombord, sir. - Detsamma, Wilson.
- Hen. - Hen.
Visste du vad som var på gång?
- Du lurade mig. - Du är svår att bli vän med.
Tack för att du stöttade mig.
Och för att du följde med mig på berget.
- Det var inte sista gången. - Lystring, station 118...
Vi föds oskyldiga.
Sen förbannas vi med en fråga.
"Varför?" Varför är vi här?
Är allt bara kaos eller har vi ett syfte?
Jag hade tur och fann ett svar.
Förbannelsen ersattes med gåvan visshet.
Varför jag är här? När ni är rädda och skadade-
- eller på fel plats vid fel tidpunkt och röken är för tjock-
- eller ni riskerar att förlora en älskad...
När det är er tur att ha ert livs värsta dag-
-är jag här för att hjälpa till.
Jag står mellan er och kaos.
Jag tillhör räddningsstyrkan.
Det är mitt syfte och det är bara att ringa.
Text: Gunnel Lindskog www.sdimedia.com