Okej... Nu är det säkert som Fort Knox!
- Är det för mycket? - Tre rörelsesensorer här?
Kanske för att hindra Tom Cruise från att stjäla ditt halsband.
- "Mission Impossible"? - Den har jag inte sett.
- Kanske om vi tar bort gångjärnen. - Den måste passa. Jag mätte.
- Kan ni inte vända på den? - Då glider pizzan av.
- Har ni pizza på soffan? - På plasten!
Förlåt. Du visade mig säkerhetsappen.
Du kan kolla allt här.
Du kan se det i telefonen om du inte är hemma.
Bra! Hör jag ett ljud mitt i natten ser jag att det är ismaskinen.
Tack för hjälpen!
- Ingen orsak. Tallrikar? - Bänken i köket.
- Öl? - Köket. Kylskåpet.
- Han är så gullig. - Det får han ofta höra.
- Du skulle se hans grabb. - Har Chimney barn?
Jag trodde att du menade...
Chimney?
Hjälpcentralen, vad gäller det?
Det är Taylor Kelly med trafikrapporten.
Vi störtar!
Ducka!
- Försvinn! - Håll dem på avstånd.
Piloten verkar ha försökt landa på fältet.
- Det var nära. - Inte tillräckligt. - Flytta er!
Vi sprider oss. Bakom bänkarna. - Kan du stänga av motorn?
Jag är orolig för en dynamisk rollover. När vi drar ut människor -
- kan den tippa och rotorbladen gå av.
Då blir flygande stenar vårt minsta problem.
- Ta ut henne! - Okej.
Håll armarna om mig.
Vi måste balansera den!
- Jag är ute. - På tre. Ett, två, tre!
Vi kan ta bort den här.
- Hur mår du? - Vet inte.
- Mår Trent bra? - Piloten blir bra.
Gör mig en tjänst. Säg: "På väg 405 är hastigheten under 8 km/h -
- så morgontrafiken är tuff."
Jag känner igen rösten. Taylor Kelly, från nyheterna.
- Det är jag. - Wow.
Det är konstigt att höra rösten från ett ansikte.
Tack?
Du har hjälpt mig i trafiken oftare än du anar.
Du kanske ska ta Uber i morgon.
För rättvisa och fred i världen och att våra ledare blir upplysta...
- ...ber vi till Gud. - Herre, hör vår bön.
Och för att Brook Nash själ ska få vila ber vi till Herren.
Herre, hör vår bön.
Hon skulle ha fyllt 13 idag.
Är det svårt att förena det med bilden du har av henne?
Ja, särskilt på födelsedagarna.
Brooks sista skolarbete var en redovisning om pappa. Hjälten.
Hon var så stolt över mig.
Hon är stolt nu.
Det hoppas jag verkligen, Fader.
Det här är fantastiskt. Vi måste filma allt.
Livet på brandkåren.
Gode Gud, säg att det finns dalmartinerhundar!
Ursäkta mig?
- Jag heter Taylor Kelly. - Jag vet vem du är.
Men vad gör du här? Filma inte.
- Varför inte? - För att det är oförskämt.
Så de har inte ringt än?
- Vem? - Chefen är i telefon.
Taylor Kelly? Vad gör du här?
Kalla mig Taylor. Har du saknat mig?
Javisst.
Hur mår du? Några biverkningar efter kraschen?
Jag mår toppen, tack vare er. Därför jag är här.
Ni var fantastiska.
Jag vill göra ett inslag om er och alla hjältar.
- Du rapporterar om trafiken. - Nu tänkte jag jobba på marken.
Utnyttja ditt nyvunna kändisskap. En smart tjej.
Jag vill fråga er varför ni valde det här? Hur det är att möta döden?
- Howie, du dog väl nästan? - Jag kallas Chimney.
- Det har väl en historia? - Ingen som passar i teve.
Du måste ha imponerat. Du får tillgång till allt.
Er historia är i goda händer. Ni blir berömda.
- Berätta om det här. - Det handlar om kärlek.
Det är uppskattning från dem vi har hjälpt.
- De bakar saker och ger oss kort. - Och kolhydrater. Toppen!
- Det här håller oss uppe. - Kärleken.
- Och kolhydraterna! - Det stämmer.
Varför ville jag bli brandman? En bra fråga.
Det korta svaret är att jag blev skjuten.
Jag halkade in på ett bananskal.
Jag saknar kamratskapet i armén.
Att jobba tätt ihop. Men inget team är bättre än det här.
Vilken grabb vill inte bli brandman?
Särskilt en sexig brandman. Varsågod.
Kulan var inte menad för mig.
Jag var 16 år och gick hem från skolan. Då hör jag skott.
Sen känner jag en skarp smärta och kastar mig till marken.
Kulan gick in i ryggen, igenom en njure -
- och snuddade vid aorta.
Jag var döende.
Nån skrek: "Ring larmcentralen!"
Nån gjorde väl det för jag hamnade i en ambulans -
- och två sjukvårdare jobbade med mig och bad mig hålla ut.
Deras kunskaper räddade mig från döden. Men deras omsorg...
...höll mig vid liv.
Få se om vi får tag i honom.
Kan vi prata, kapten Nash?
Lystring, station 118.
En ung man med andningssvårigheter.
- Larmcentralen, vad gäller det? - Hallå?
Jag heter Sandy från Sandys exotiska djur.
En herre här mår inte så bra.
- Vad är problemet? - Vi hade en ät-tävling.
Han mår inte så bra.
- En man lär kvävas till döds? - Gregory vill inte ha hjälp nu.
Ursäkta mig.
Undrar hur många han har ätit? Joey åt 74 korvar på tio minuter.
Ursäkta, vägrar ni ta emot vård?
Herregud! - Är den er?
Det är Claude. Priset.
Flytta er!
- Ta bort bord och stolar. - Ni också. Undan!
- Förbered defibrillator. - Luftvägarna täpps igen.
- Tävlade de i att äta peppar? - Nej, protein.
Pulsen börjar...
- Gräshoppor! - Nej, syrsor.
Vi lät dem äta allt Claude äter. För skojs skull.
- Pulsen blir allt svagare. - Börja med kompressioner.
Han får ingen luft. Jag provar nåt. - Ge mig tången!
- Kom igen. - Herregud!
Jag har den.
- Han är tillbaka! - Han har sinusrytm. Lyft upp honom.
Försök andas.
Allt det här för en ödla?
En varan och 500 dollar. Och jag förlorade just!
- Ja, det gjorde du. - Nästan.
Kackerlackor!
- Ät kackerlackorna. - Ja, ät dem.
Claude, du stannar visst hos mig.
Han gillar dig visst. Han gillar rödhåriga. Kom.
- Jag gillar henne inte. - Intrånget?
Jag gillar inte kameror på brandstationen.
- Vårt jobb blir svårare. - Tyvärr finns kameror överallt nu.
Kroppskameror, mobilkameror, övervakningsvideor. Storebror!
- Jag är mer orolig över lillasyster. - Ska du vara med i teve?
Gillar inte May revbensspjäll?
Det kan ha med din historia att göra.
Nej, hon bantar.
- Jag sa att det var onödigt. - Varför bantar hon?
Hennes första skolbal. Klänningsletandet var episkt.
Vad tycks? Pappa tyckte att den första var för urringad.
- Man såg nästan din navel. - Lägg av!
Den är perfekt. Precis som du är. - Eller hur, Bobby?
- Ja, du är vacker. - Då har vi en vinnare.
Jag har ett tidigt skift så jag ska hem och sova.
- Men jag vill se alla foton sen. - God natt, Bobby.
Jag följer dig ut.
Bobby. Vänta!
Förlåt. Jag tänkte inte på hur svårt det skulle vara för dig.
Ha inte dåligt samvete för det här.
Du har två underbara barn med allt framför sig.
Njut av dem utan att oroa dig för mig.
Jag kan väl få göra båda delarna? Jag klarar flera saker samtidigt.
Kom.
- Vill du inte gå in igen? - Jag borde vila.
Morgondagen är snart här.
- God natt. - God natt.
Nu är det dags för posering. Vem vinner?
Titta på de smala midjorna, de breda axlarna och lårmusklerna.
För mycket för en man? Ni avgör.
Dubbel biceps.
Sidechest.
Biceps bakifrån.
Larmcentralen.
Det är Sand och svett-tävlingen. En deltagare har fastnat.
- Fastnat i vad? - En dubbel bicepspose.
LAFD. Undan!
- Vad i helvete? - Fortsätt filma.
- Det verkar vara extrem hyponatremi. - Han har fått kramp.
Jag heter Charlie.
- När drack du senast? - Igår eftermiddag.
- Rensade du kroppen inför tävlingen? - Ja, så venerna skulle framträda.
Du har för lite kalium och natrium. Därför får du kramp.
Innan vi fortsätter måste du svara.
- Tar du något? - Inte steroider. Jag är drogfri.
Ni måste backa. Ta bort kameran.
- Kapten måste få jobba. - Jag jobbar också.
Om du tar droger och vi ger dig saltlösning kan njurarna kollapsa.
- Jag tar steroider. - Tar du nåt mer?
- Jag tog urindrivande igår. - Därav det låga blodtrycket.
Då tar vi med honom.
På tre. Är ni redo? Ett, två tre.
- Klarar jag mig? - Ja.
Han borde få en trofé för posen.
Vi vill prata med dig.
Okej. Filma inte förtvivlade människor.
De vi tjänar måste lita på oss. Annars sker misstag.
Det ska vi använda!
Gör inte det.
Det var inget.
Är han alltid så retlig?
Kapten? Nej.
Han skäller lite. Men när det gäller är han en av killarna.
- Han gillar mig inte. - Du som är så trevlig?
Jag försöker.
Kapten är inte retlig. Han känner dig bara inte än.
Han släcker bränder hela dagarna.
Vi övriga behöver bara vara en sak i taget.
I sitt jobb måste han vara allt.
Han inspirerar mig varenda dag.
Jag försöker sätta allt ljus på honom.
På alla er obesjungna hjältar. Berätta er historia!
För honom är inte vi historian.
Vi ska bara se till att ingen historia slutar för tidigt.
Larmcentralen, vad gäller det?
- Är det nån där? - Förlåt, jag...
Är det ett nödläge? Behöver ni hjälp?
Berätta var ni är.
Om du är rädd att nån hör... Om du inte är ensam -
- så låtsas prata med nån annan.
En vän. En marknadsförare.
Som om du beställer en pizza. Ge mig adressen så kommer hjälp.
Förlåt. Fel nummer.
- God morgon, Sue. - Mår du bra?
Jag är bara trött. Jag har inte sovit så bra.
Du är ett bra tillskott till laget.
Jag är imponerad av ditt arbete. Ibland glömmer jag att du är ny.
- Förlåt. Har jag gjort fel? - Inte alls.
Men jag är orolig. Du är trött, skygg.
Jobbet kan vara stressigt. Du ska veta att vi har resurser -
- om du har svårt att hantera stressen.
Att be om hjälp ska man inte skämmas för.
Just nu är det jobbet.
Det påminner mig om mitt liv och mitt äktenskap.
- Var samtalet för realistiskt? - Hon ville inte....
Hon kunde inte prata och jag hörde henne gråta.
Jag visste vad som var fel, men fick inte hjälpa.
Jag borde ha sagt att allt skulle bli bra. Att hon kunde lämna honom -
- och inte leva med rädsla.
Men det är inte sant.
Jag flydde 400 mil men det känns inte långt nog.
Min lägenhet är ett fort. Jag sover med ett basebollträ vid sängen.
Ändå känner jag mig inte säker. Det är som om jag aldrig rest mig.
Men det gjorde du! Du kom därifrån.
Det har säkert känts omöjligt ibland.
Ändå är du här.
Lita på dig själv och fortsätt framåt.
Det har hjälpt dig så långt. Det hjälper dig resten av vägen.
Nya grejer! När de kommer i plast är det nåt bra.
Kunde ni inte ens lämna smulor? - Är det choklad?
Fudge med nötter.
Du hade älskat de här. De är så läckra.
Jag beklagar att du fick se det här. Timme 21 av vårt 24-timmarskift.
Vi blir som legosoldater.
Station 118...
- Var är kapten Nash? - Det här gäller bara vård.
Han vill inte tala med dig.
Jag har fått nog av att rapportera om trafiken. Kom!
Kapten Nash, du gillar mig inte. Du har undvikit mig.
Men jag har bara ett mål här.
Att berätta en sann historia om din station.
Du kan få en sann historia. Sanningen finns överallt.
Den finns i den här servetten.
Varje brödsmula är ett universum.
- Ju mer du zoomar in desto mer syns. - Är han hög?
Jag tror att alla är höga.
Det här är chokladsmulor och hela världar samtidigt.
Jösses. Deras brownies innehöll droger.
Du tog väl ingen?
Ser jag ut att äta fudge? Fortsätt.
Det är galet med allergier idag.
Du också? Men det var ingen varning idag.
Är det nån ny sort idag? Pollen?
- En ny sorts pollen? - Känner du inget, Chim?
- Nej. - Jag kan se pollen.
Jag hör dem.
Det är löjligt. Det var hon som fuskade.
Hon är 11 år, om ens det.
- Visa hennes födelseattest! - Lugn, annars griper jag dig.
Det här var självförsvar. Min exman är advokat.
Han måste hämta er dotter.
Offret är där borta.
Säg att det är akut. Vem åker till Aruba så här års?
- Ursäkta. - Jag försöker nå min plastikkirurg.
Vi tar det viktigaste först.
Adrenalinet gör att du inte har svimmat. Så sätt dig försiktigt.
Lägg på telefonen. Tack så mycket.
Diaz, Buckley! Kom!
Krympte skönhetsdrottningarna eller är vi jättar?
Grip mig inte. Jag betalar vårdkostnaderna.
Jag slutade med p-piller för jag var i menopausen.
Hormonerna löper amok!
- Ge mig min sko! - Kom med utrustningen.
Han menar nog er.
Det är de minsta damer jag har sett.
- Pyttesmå. - Ursäkta?
- Så små. - Henrietta!
Thena, du doftar kärlek!
Chimney, jag behöver dig här.
7-2-7-L-30. Jag behöver ambulans genast.
Beverly Wilton Hotel.
- Var är min...? - Ditt gäng trippar.
Titta på mig. Vet ni var ni är?
- Vi är överallt. - De är höga.
- Herregud, det är våra brownies. - Brownies?
Vi fick en ny omgång idag. Vi får mycket grejer.
Äter ni det? Vi kastar det!
Vi är brandmän. Alla älskar oss.
Titta på det här.
Ser du? Vet du varför vätskan stiger så där?
- Fysik? - Jag gör om det.
Nej, det här får du inte röra, Brook. Du får inte bränna dig.
Jag heter Taylor. Vem är Brook?
Det finns så många ljus här. Och färger.
Ljus och färger och död.
- Du dog. - Dog nån?
Miste du nån, kapten Nash? Brook?
Hon är inte borta. Hon är här.
Hon är längre än sin mor nu.
Om några sekunder är hon längre än oss båda.
- Hon är fortfarande med dig, - Hon är alltid med mig.
Ingen svarar på brandstationen.
- Ring till larmcentralen. - Det gjorde jag.
- Varför tar du inte ut den? - Det gör de på sjukhuset.
Jag har ringt larmcentralen.
Vad händer? Jag gillar inte det här.
- Du fick honom att gråta. - Andas bara.
Ni blir bra. Nån har drogat er med nån hallucinogen.
- Ni får inte skada nån. - Den tanken gillar jag.
Athena, ditt huvud slår som ditt hjärta.
Gör det?
Fortfarande inget svar. Vet du om Bobby åt nån brownie?
- Vad hände? - Han var hög och blev högre.
Se på mig och skämta igen!
Vi pratade och han nämnde Brooke. Sen måste han gå.
- Och ni filmar det här? - Vem ringde polisen?
Bobby! Det är jag.
Ta ett steg bakåt så vi kan prata.
- Hej! - Hej.
De har fel om att rädda liv. De vi räddar är dem vi förlorar.
Därför sparar vi dem här, som fotografier.
Men det här är nytt. Hon är så ljus och levande. Ser du henne?
Nej, du vet att det inte är verkligt.
Min dotter Brook svävar bakom ditt huvud.
Det låter galet, men jag vill sväva iväg med henne i all färg.
Det är inte verkligt.
Men det kanske räcker.
Räcker för att du ska kunna ta farväl.
För att höra henne säga att allt är bra.
Så i morgon, när huvudet och blicken är klara -
- kan du minnas att du fick en glimt av det vi har omkring oss.
Hon är där!
Här och nu. Du är verklig och jag också.
Vi kan vara verkliga tillsammans.
- Hur mår chefen? - Han är på bra humör trots allt.
Analysen visade att det var våra brownies.
- LSD. - Vet de vem det var?
De tror att det var ett skämt.
För att det är roligt att förgifta brandmän?
Jag fattar inte det roliga.
Taylor Kellys inslag om oss sänds i morgon.
Brandmän drogade mot sin vilja. Nyheter klockan 11.
Slösa inte nån oro på den kvinnan.
Hur hon än vinklar det så ljuger inte kameran.
Tittare ser det jag ser.
En god man som har haft det tufft, men kom ut på andra sidan.
Nån som trots allt han har mist riskerar allt för andra.
De kommer att se en hjälte.
Jag är en missbrukare som inte har varit nykter länge.
- Jag känner mig misslyckad. - Du blev bara lurad.
Jag känner mig misslyckad för att jag vill bli hög igen.
Det kändes bra.
Jag kände mig fri och utan smärta. Den tillhörde någon annan.
Om jag kunde sväva skulle jag slippa känna nåt.
Men efter det verkade du känna allt.
Ja, verkligheten kommer ifatt. Annars skulle ingen bli nykter.
- Men du är väl det? - Ja.
Men det gör ont.
Jag går på mötena och till kyrkan och försöker.
När jag är nykter känner jag en sån tyngd och ibland.
Jag vet inte hur länge jag orkar bära den.
Du kanske inte ska bära den ensam.
Gnistrade allt?
Det var mer som glitter. Världen var täckt av dagg.
Är det så på Burning Man?
Ni ser dem varje dag springa in i brinnande hus-
- dra folk ur bilvrak och kollapsade skyskrapor.
De räddade den här reportern ur en kraschad helikopter.
Var är kaptenen?
- Ska han inte titta? - Han är upptagen.
Han gör hellre vad som helst än det här.
De modiga männen och kvinnorna i Los Angeles brandkår.
Jag vill dela deras historia med er-
- så att ni kan se vad det kräver och innebär att vara en av dem.
Du missade ett bra program.
- Hur illa var det? - Inte illa alls.
Du syntes knappt. Det var trevligt.
Hon gjorde reklam för oss. Använde inte din intervju eller nämnde LSD.
Varför använde hon inte det?
Jag tror att hon gillar mig.
Vilken grabb vill inte bli brandman? En sexig brandman?
Deras skicklighet hindrade mig från att dö, men deras omsorg-
-höll mig vid liv.
De vi tjänar måste kunna känna tillit, annars begås misstag.
De var toppen. Inte bara det medicinska-
-utan de var schyssta människor.
Jag oroar mig för dem. De är sån stressade.
Jag önskar att jag kunde lätta på deras börda.
Ge dem nåt som lyfter själen.
Som får dem att se klart.
Affären stängde för länge sen men det lyser.
Är du här, Sandy?
- Är det...? - Jag vet inte.
Nån korsning. Till hälften vild och till hälften tamkatt.
Hoppas att han har kontakt med sin tama sida.
Det är ingen fara.
Sandy. Sandy?
Är du säker på det här?
Ja, ganska säker.
Det här ser inte säkert ut.
Jag befriade min själ. Sen befriade jag dem.
- Hur mycket LSD tog du? - Inte mycket. Jag tar mikrodoser.
Nej, du makrodoserade hela brandstationen.
Jag hade väl i för mycket.
Jag ville ge er lite klarsyn.
I mitt yrke kallas det brott.
Los Angeles invånare står inför ett nytt, bekymmersamt hot.
Aedes aegypti. Myggor som har invaderat de södra delarna.
Tack för den nyheten. Otäcka saker.
Vi talade om det i studion före sändningen.
Ett ögonblick. Jag kommer!
- Hej! Kom in. - Hej.
Jag såg den här och tänkte på dig.
Det är bara en inflyttningspresent.
- Inte en bok. - En DVD. "Mission Impossible".
- Du har väl en DVD-spelare? - Ja. Och en popcornmaskin.
- Vill du se på film? - Ja, gärna.
Du verkar inte behöva bry dig om trafiken längre.
Nej, jag antar det.
Inslaget om brandkåren togs emot väl, så jag får göra fler.
Inget stort, bara myggor och grannar som slåss. Men det är en start.
Jag kommer att sakna din röst.
Men jag är glad för din skull. Tack.
Du använde inte det Bobby sa.
Det var inte mitt beslut. Jag fick inte använda det.
- Tänkte du använda det? - Ja, för helvete.
Era advokater är mer skrämmande än våra. Ditt jobb är att rädda liv.
Jag berättar historier, även om folk inte vill.
Det enda du bryr dig om är ett idiotiskt jobb.
Jag har velat bli reporter sen jag var 14.
Jag gick i college, praktiserade för knappt nån lön alls.
Jag hoppades att trafikrapporterna skulle leda nånstans.
Jobbet är inte idiotiskt för mig.
Du behöver inte gilla det, ge mig inte dåligt samvete.
- Jag gillar det inte. - Och jag bryr mig inte.
Skaffa ett rum!
- Är han här? - Ja.
Jag har batterierna.
- Tack. - Inga problem.
Jag bad honom ta mobilkameran, men han är gammaldags.
- En stolt far vill ha riktiga foton. - Vill du ha nåt att äta?
Nej, tack.
- Harry! Ta ett med din syster. - Spring, Bobby. Rädda dig!
Det här liknar inte min skolbal.
- Det här är en större grej. - Samma här.
Jag fasar för balen. Du har väl hört tals om "promposal"?
Googla! Det är skönt att vi inte är tonåringar.
- Din tur, mamma. Nu gör vi det här. - Din tur!
Nu gör vi det här!
Så där, ja.
Ställ dig där, jag fotar.
Mig? Vad snällt. Tack.
Det här är riktiga grejer. En bra kamera.
En glad familj.
Raring, vad hände med armbandet?
Det måste ha ramlat av. Jag fick det av mormor.
Här ligger det. Japp!
Toppen!
Få se om jag klarar det här, May.
- Perfekt! - Tack, Bobby.
Nu kör vi igen.
- Titta hit! - Vänta en minut.
Nico, kan du ta ett foto av oss alla?
- Det borde bara vara familjen. - Kom.
- Okej. - Ställ dig där.
- Okej. - Jag varnade dig!
Text: Gunnel Lindskog www.sdimedia.com