Upp och hoppa, gubben!
- Nu gör vi det här. - Ja.
Fortsätt, min lilla Stålman!
Lite för mycket. Vi delar.
Äntligen!
Enligt lexikonet är "slentrian" en "vana eller beteendemönster"
- "som har blivit tråkig men är svår att förändra."
Det kan beskrivas som "ett inkört hjulspår."
Man kan finna tröst i den andra definitionen.
För när man har fastnat i hjulspåret så har andra varit där före en.
Din jävel.
Dwayne, det är George. Graffitikonstnärerna är åter.
- Håll ned knappen. Jag hör inte. - Rör er inte.
Nej, jag sa att ni inte fick röra er.
Stanna!
Kom tillbaka!
Hjälp!
- Larmcentralen, vad gäller det? - Jag är på stan.
Vi parkerade och hörde ett jämrande. En kille...
LAFD. Flytta er.
Hjälp mig! Hjälp mig!
Hjälp mig, någon!
Vad du än gör, håll inte in magen.
- Hur går det, George? - Jag känner inte benen.
Jag har nog brutit vristen.
- Vet ni hur länge ni har varit där? - Jag såg solen gå upp.
- Han är ordentligt fastkilad. - Jag kan inte ta djupa andetag.
Kan du visa hur högt du når? Vi kanske kan dra upp dig.
- Okej. - Fint och långsamt, George.
- Så där, ja. - Försiktigt.
Håll ut, bara. Vi ska få ut dig.
Vad tror du, kapten?
VISNING TA AV SKORNA
- Ja? - Vi måste använda lägenheten.
Det är mitt i en visning!
Åh, nej! Hjälp!
- Lite högt, chefen. Ett ögonblick. - Ta ut mig!
Det där är målet.
Varför inte väggen i det andra huset?
Den är dubbelt så tjock.
Det skulle ta dubbelt så lång tid. Det måste göras.
Nu är det klart, kapten.
Du måste andas kontrollerat, inga djupa andetag.
Nu går vi ned.
- Prata med mig! - Vi är nästan där.
Skynda er, jag måste pinka.
Vänta nån minut med det.
Vi kommer att dra in dig, och vi måste dra hårt i dig.
Det kommer att kännas som om du faller.
Om du får panik blir det svårt att få in dig.
Tappa mig inte, snälla. Jag vill inte dö.
Slappna av, allt kommer att bli bra.
Andas ut, bara. Är du beredd?
- Ja. - Ett, två, tre. Börja dra.
Ge mig din hand. Du är i säkerhet.
- Du är hemma. - Du klarade dig.
Okej.
På tre. Ett, två, tre.
Tack, tack!
Du kommer att bli bra.
Vem anade att magen skulle rädda mitt liv?
- Kapten? - Athena. Kom in.
Kan du stänga dörren bakom dig? Du ser orolig ut.
Inget bra samtal har börjat med: "Stäng dörren."
Då blir det här den första gången.
Du har sökt befordran fyra gånger -
- men sen slutade du ansöka. Varför?
Nån under mig fick jobbet, fyra gånger. När jag påpekade det -
- sa de att jag saknade nödvändiga ledaregenskaper.
Conners?
Tittade han på dina bröst under hela intervjun?
Jag förstod aldrig vad det handlade om.
Var det nåt sexuellt eller var han förvånad över poliser med bröst?
Han var en riktig skitstövel. Må han vila i frid.
Conners hade fel om allt. Särskilt om dina ledaregenskaper.
Du är tuff men rättvis.
Respekterad som befälhavare.
- Du skulle passa utmärkt. - Tack, kapten.
Jag har inte tänkt på att ansöka på åratal. Kanske nästa år.
Nästa vecka, då? Det finns ett jobb på Northeast.
Jag vill ge dig rekommendationer. Det är tillfälligt i början.
- Så fort? - Vi har ont om folk.
Vi anställer färre och många pensioneras.
Befälsstrukturen urholkas i mitten.
Det är mycket att tänka på.
- Får jag betänketid? - Ta fem dagar.
Jobbet är ditt om du vill ha det. Annars är det okej.
Den här gången är det ditt beslut.
Pappa är lite försenad.
Kom.
- Eddito. - God morgon, abuela.
- Hjälp honom! - Han vill göra det själv.
- Hej, min ängel. - Hej.
Tack för att du tar emot honom.
Det är att ge tillbaka honom som är det svåra.
Edmundo, var brinner det?
Jag glömmer...
- Det var bättre. Åk till jobbet nu. - Vi ses sen!
- Larmcentralen, vad gäller det? - Tyst, jag pratar i telefon!
Hej! Det här är Tanya.
Hej, det är Maddie. Linjen är reserverad för nödsamtal.
Det här är ett nödsamtal. Förlåt.
Min vän skrattar och det smittar av sig.
Nu är jag lugn.
Vi är på Saddle Ranch på Sunset-
- och min väns huvud har fastnat i ett rör.
- Vilket sorts rör? - Av metall.
Är det ett avloppsrör?
Herregud, nej det sitter fast på en killes lastbil.
- Menar du ett avgasrör? - Ja, just det.
Hon är här borta!
Jösses, vad sexig du är!
Stripporna är här.
- Ursäkta. - Lämna plats, mina damer.
Lämna plats. Tack!
- Vad heter hon? - Betty.
- Jennifer! - Jag trodde att du menade lastbilen.
- Är den din? - Jag backade inte på henne.
Det var frivilligt.
- Vi flörtade. - Är det här din idé om flört?
Jösses.
Hej, Jennifer, hur mår du?
Rätt bra, förutom det enorma avgasröret på skallen.
Jag känner efter hur det sitter.
Varför är det så stort?
Vad kommer blåmärkena på armen ifrån?
Hon red på tjuren, kanske fem gånger.
- Vi får inte dit nån krage. - Få ut mig härifrån!
De här ska öka motorns kraft.
- En TSA 230-såg skulle klara det. - Som en kniv genom smör.
- Chim? - Ursäkta mig.
Nej! Avgasröret kostade 1200 dollar.
Du kanske ska blunda.
Skriv ditt nummer så ska jag sms: a mitt.
Tack, jag har en flickvän. Jag måste koncentrera mig på det här.
Hej. Har du Snapchat?
- Nej, och jag har en son. - Bra, det har jag med.
- Jag måste kräkas. - Gör inte det. Killarna är sexiga.
Vi flyttar publiken några steg ditåt.
Kan alla backa?
Håll ditt huvud helt stilla.
Det blir mycket oväsen men det är ingen fara.
Vad gör ni?
Vi är nästan klara.
Försiktigt.
- Vi behöver smörjmedel. - Det har jag.
Ta emot!
Långsamt.
Wow, ni är verkligen sexiga!
- Ska vi ta dig till sjukhuset? - Hon behöver en drink.
Hon behöver ta en taxi hem. Ni med.
När du nyktrar till och får huvudvärk, ser dimmigt -
- eller känner dig förvirrad, måste du till sjukhus.
Jag beklagar sorgen.
Är det på grund av din son som du inte dejtar?
Ja, och de var inte min typ.
Inte min heller. Inte nu längre. Men jag menar i allmänhet.
- Det är komplicerat med barn. - Det är en dålig ursäkt.
Du bor i din osynliga flickväns hus och pratar om svaga ursäkter.
Jag bara...
Hallå?
Vad? Vilket?
Min faster.
Vad har hänt? Mår Christopher bra?
Ja. Du menar lillprinsen? Han mår bara bra.
- Din farmor bröt höften. - Hur då?
Hon ropade på honom från trappan, och halkade.
Christopher ringde larmcentralen. De var snabba.
- Jag vill träffa henne. - Hon sover.
- Vem är det här? - Buck. Vi jobbar ihop.
- Ja, ni har likadana kläder. - Det här är faster Josefina. Pepa.
Du kan inte fortsätta lämna honom där. Hon klarar det inte.
Jag vet. Jag är ledsen.
Jag försöker hitta permanent hjälp. Så många blanketter.
- Hur kunde ditt ex lämna dig så här? - Jag sitter inte fast.
Måste du åka tillbaka till jobbet? Du är sitter visst fast.
Jag tar honom ikväll, men du måste lösa det här.
Pappa!
Hej, kompis.
- Det måste vara tufft. - Det är det för ensamstående.
Min brorson är ett helgon. Men jag ber för honom ändå.
- Hej. - Hej.
- Hade ni roligt hos pappa? - Ja.
Det var roligt. Vi köpte de här åt dig.
Tack, älskling.
- Varför gjorde ni det? - Din befordran.
- Grattis. Det var på tiden. - Ja. Och vi är så stolta.
Tack, men jag har inte tackat ja. Jag funderar.
Varför då? Det här har du ju längtat efter.
- Gå upp och lämna era grejer. - Okej.
Jag trodde att du skulle vara gladare?
Att du skulle fira!
Alla dessa år med långa arbetsdagar.
Extraskift och du kämpar för att få erkännanden.
Du jobbar så hårt, varför njuter du inte?
Jag kanske är för trött. All kamp tar sin kraft.
När jag började var jag ung och ambitiös.
Entusiastisk.
Jag tänker på mitt jag när jag var i 20-årsåldern.
På drömmarna och målen.
Hon hade en vision av framgång. Utmärkelser och karriärstege.
Att spränga glastaket. Det behöver jag inte längre.
Framgång handlar nu om barn och familj.
Folk i mitt liv som älskar mig och räknar med mig.
Jag är äntligen på en plats där jag trivs med mig själv.
Jag vet inte om jag vill dra upp rötterna för högre lön.
Det handlar inte om lönen.
Det är ett erkännande av ditt arbete.
Du trivs nu. Det betyder inte att du ska sitta fast där i evighet.
Ta en risk.
Nästa ställe kan vara bättre.
- Ni gör det här för mycket. - Ja.
Jag trodde att vi var kompisar!
Vad är det här? Jag har inte bett om förstärkning.
- Kan du sköta en slang? - Jag kan försöka.
Jag beklagar. Min faster ska försöka sluta jobba tidigt men tills dess...
Det här passar väl bra? Buck varnade mig.
Det fick chefens godkännande. Nu åker vi.
Hej, kompis!
De här är toppen, så vi kan prata med varandra.
Men ibland vill jag stänga av ljudet från Buck...
Ursäkta, sa du nåt?
Du har ett ärr i huvudet.
Väldigt observant. Det var en olycka.
Jag hade en metallstång i huvudet. Doktorn hjälpte mig.
- Har du opererats? - Två gånger.
Tre gånger, faktiskt.
- Då vinner du. Jag är en mes. - Det har du rätt i.
- Berättade pappa om hans namn? - Nej, nej, nej!
Jag berättar det senare.
Ta avbitaren!
Hon skyddades av krockkudden.
- Vet du vad som händer ibland? - Folk fastnar.
Men vi har en avbitare. Den ska din pappa använda nu.
Tack vare honom kommer hon hem till middagen.
Okej.
Kom. Är du beredd?
Så, ja.
Varsågod! Så där, ja - snyggt jobbat.
Har du redan fått bonus? Du är en naturbegåvning!
- Är det roligt? - Ja.
Du är född till brandman. Snyggt!
- Bra jobbat! - Du satte det, grabben.
- Nu är det slut på det roliga. - Hej då!
Vi ses snart, Christopher.
Kom!
- Du jobbade bra idag, grabben. - Du med.
Kom älskling, så går vi.
- Vi ses sen! - Hade du roligt? Var försiktig.
Tack, kapten.
Det är synd om honom. Eddie, inte Christopher.
Han är smart, underbar och rolig. Han behöver lite hjälp.
- CP-skada? - Han fastnade i födslokanalen.
Det blev komplikationer.
Sa faster Pepa hur det blir?
- Det finns program. - Eddie har försäkring.
Det finns andra saker, men kraven är så olika.
Söker man på ett ställe kan man bli diskvalificerad på ett annat.
Jag var sjuksköterska. De enda som klarar byråkratin...
- ...är de som jobbar mitt i den. - Inte bra. Eddie oroar sig.
Christopher känner sig som en börda.
Eddie känner det väl inte så? - Nej, inte alls.
Han älskar grabben.
- Han är en bra pappa. - Innebär förälskelsen i Eddie...
...att du är redo att gå vidare från Abby?
- Gulligt. - Jag har nyheter.
Jag hittade en lägenhet nära jobbet.
Två sovrum, säker byggnad med parkering.
- Så du flyttar? - Jag sa att det här var tillfälligt.
Jag lämnade Doug utan en plan.
Jag tog mina grejer och sprang.
Du övertalade mig att börja om och skapa ett nytt liv i L.A.
- Det gjorde jag rätt i. - Ja.
Men det känns inte som mitt om jag inte står på egna ben.
Bara så vet jag att det är verkligt.
Är du redo, mr Han?
Hur ofta jag än gör det här hatar jag att sitta fast.
Försök att inte röra huvudet.
Det är otroligt.
Att den där satt fast i din skalle för bara tio månader sen.
Ditt sätt mot patienterna är uselt, doktorn.
Jag ber om ursäkt.
På 34 år har jag inte sett nåt liknande.
- Du är ett medicinskt mirakel. - Jag minns inte mycket.
En viss minnesförlust vid ett trauma kan man vänta sig.
Talade vi om det? Jag skojar bara.
- Hur ser det ut? - Utmärkt.
Inga tecken på hjärnskada.
Du är precis där du var för två månader sen.
Tatiana?
Hej, Chimney.
- Försöker du räkna? - Nej. Jo.
Oroa dig inte. Om det inte är ett mirakel -
- så är det min makes.
- Så du är gift också? - Ja.
Roligt att vi möttes. Jag ville ringa, men vad säger man?
"Förlåt att jag gjorde slut utan att ens ringa" -
- "när du låg på sjukhus med ett rör i skallen?
Ja, precis de orden. Men det var ett armeringsjärn.
Är allt annat bra? På insidan?
Ja. Jag är frisk. Det är ett mirakel.
På mer sätt en ett. Upplevelsen väckte mig.
Inte bara för hur bräckligt livet är utan hurdan jag var.
Jag åkte till en klinik där man i tio dar betraktar sitt liv.
Man bryter ned sin personlighet och reder ut allt.
- Jag är glad för din skull. - Nej, det är du inte. Med rätta.
Hur är det liv? Träffar du nån?
Inte just nu. Men jag är mr April i Brandmanskalendern.
Toppen.
Skicka en om du vill.
Jag väntar på nästa.
SNÄLLA HJÄLP!
Hjälp! Det är varmt här inne!
Det här får inte användas i nåt program!
SITTER FAST I BANKOMAT. INGA KONTANTER FÖRRÄN NI LARMAT!
Larmcentralen.
Jag är vid bankomaten i hörnet av Francisco och Olympic.
Den vägrar ge mig mina pengar.
Ni borde ringa er bank.
- Den bad mig att slå larm. - Ursäkta?
En lapp kom ut. Nån sitter fast inuti den.
Det låter galet men jag kan höra nån som skriker.
- Inuti apparaten? Säkert? - Jag fick inte mina pengar.
Så hon måste bo i en trea i Eagle Rock? Vad betyder det?
Hon trivs inte i en främlings lägenhet.
Abby är ingen främling.
- Hon har ett nytt liv. Du med. - Nej det är det jag inte har!
- Var tacksam. Du dog nästan! - Ja, men jag gjorde inte det.
Traumat förändrade hennes liv men inte mitt.
Svetsade gångjärn.
En tekniker kom i morse för att byta lås.
Bilen står kvar, med mobilen i passagerarsätet.
Han fastnade nog i valvet utan att kunna ringa.
- Hjälp! Hör ni mig? - Vi ska få ut er.
Där är han.
- Trodde du att hon skulle vänta? - Tills jag vaknade.
Hon måste ha hållit på medan jag hade stången i skallen.
Allt händer för snabbt.
Hur många år tog det inte för henne att lämna Doug?
- Det är inte samma sak. - Hon kom ju nyss hit!
Hon flyttar bara till Eagle Rock. Det tar tio minuter från dig... Abby.
Hon bygger upp ett nytt liv. Var stolt.
Jag borde väl glädjas?
Hon bad om ursäkt. Hon sa att hon kanske hade varit en bitch.
Hon ljuger inte. Hon var en bitch. Hon är ditt ex.
Du förlåter och går vidare. Jag får vara arg.
- Är jag konstig som bor hos Abby? - Ja.
Jag håller med. Säg det inte till nån.
Hon skulle vara borta i några månader.
Hon har inte kommit tillbaka än. Vad ska jag göra? Jag sitter...
Fast. Så känner jag det.
Jag dog nästan och livet är likadant.
Jag vaknade inte och kunde plötsligt -
- spela piano och ett främmande språk.
- Du har för höga förväntningar. - Nej, de är för låga.
Vi pratar knappt med varandra.
Det är problem med tidszoner eller mobiler.
Hon har varit i Marocko i över en vecka.
Det såg jag igår, på Instagram.
Jag älskar Abby och vill se henne lycklig.
Men när får jag vara lycklig?
Vi har den.
Backa. Är du redo?
Jag känner inte den där Abby men jag är så lycklig över att se er!
Du gillar väl klassikerna?
Din blick dras till det traditionella - den här.
Det är vår populäraste förlovningsring, av goda skäl.
- Vill du se den? - Nej, tack.
Men du kan visa mig asken den kommer i.
Vill ni se asken?
Ja. Jag har redan ringen.
Jag är inte galen. Min flickvän, som ska bli min fästmö -
- förhoppningsvis... Jag köpte ett diamanthalsband här.
- Så trevligt. - Hon pantsatte det.
Pengarna donerades till ett djurhem.
Så jag vill bara ha lådan, om det går.
Allvarligt, har du inte åkt än?
- Jag måste jobba om en timme. - Vänd dig om, Ariel.
Ariel Simone. Jag älskar dig. Vill du gifta dig med mig?
Ja, självklart! Jag ska... Daniel!
Larmcentralen.
En kille föll ned i rulltrappan. In i maskineriet!
Skicka hjälp.
LAFD, flytta er.
De hade jobbat med rulltrappan.
Golvpanelen var inte ordentligt fastsatt.
Daniel, brandkåren har kommit.
- Säg att han klarar sig. - Vi gör allt vi kan.
- De tar över nu. Vad heter han? - Daniel.
Daniel, hör du mig?
- Vi måste få bort trappsteget. - Ett, två, tre.
Varsågod, Chim.
Han har puls!
- Daniel, hör du mig? - Jag måste träffa Ariel.
Du måste vara väldigt stilla. Men du ska fortsätta prata.
Jag friade till min flickvän.
- Hur ser det ut? - Det är inte bra.
Varför slutar ni?
Kedjan ligger på lårbensartären. Den kan ha skadats.
Att lossa den kan förvärra saken. Han kan förblöda.
Nu tar vi ut honom. - Hämta dropp, Hen -
Vi klipper av vajrar och kedja.
Jag vet, det gör ont. Vi ska få ut dig.
Slappna av och andas. Vi ska ta ut dig.
Försök slappna av. Vi ska ta ut dig.
På tre.
Ett, två, tre.
Han kommer ut. Han klarar sig.
Jag ska hjälpa dem. Vi har honom!
Vad sa hon?
Jag tror att hon sa ja.
- Blodtrycket faller. - Hör du mig, Daniel?
- Ingen puls. - Hjärtstopp.
Daniel? Gode Gud.
Ni måste backa och låta dem jobba.
Chim.
Han är borta.
Daniel!
Mår du bra?
Jag vet inte.
Jag levde, kapten.
- Jag lever. - Ja.
Varför?
Varför lever jag men inte killen?
Hans liv skulle förändras. Han hade mycket att leva för.
- Det har du också. - Har jag?
Nåt hände som skulle förändra mitt liv men inget hände.
Det är som om allt stannade.
Det känns som om jag dog den natten.
Allt spelas upp i mitt huvud.
Era miner när jag rullades in på akuten.
Jag trodde inte att du mindes det.
Jag minns allt.
Allt.
Det väcker mig mitt i natten.
Du sa att du inte mindes nåt. Varför?
Jag vet inte. Det är enklare att inte prata om det.
Men det finns alltid i mitt huvud.
Jag vill inte berätta om det, som nån underhållning.
Jag vill att det ska försvinna.
Chim...
En händelse förändrar inte livet om man inte låtsas om den.
Du måste prata om det. Bearbeta det.
Du känner dig väl fortfarande fångad i bilen?
Du sitter hjälplös på motorvägen.
Du är inte där och du är inte hjälplös. Du är här.
Det är alla som älskar dig också.
Skulle vi inte hjälpa din syster att flytta? Hon har inte packat.
Det är Abbys grejer. Jag ljög om flytten.
Min syster ska flytta, men hon har inte mycket prylar.
- Vad är det, Buck? - Det är nån jag vill presentera.
- Du ska väl inte tussa ihop mig? - Hon är exakt vad du behöver.
Hon är här.
- Buck-a-roo! - Carla!
- Jag har saknat ditt ansikte. - Jag har saknat dig med.
- Eddie, det här är min vän Carla. - Trevligt att träffas.
Carla är stans bästa hemvårdare.
Hon är mästare på att navigera i byråkratin.
Hon kan hjälpa dig att få hjälp till Christopher.
Jag är byråkraternas mardröm. Jag ska hjälpa dig.
Nu ska vi se vad du jobbar med.
Förutom den fantastiska benstrukturen.
Hej, jag letar efter någon.
Hej, vårt möte skakade om mig.
Jag har funderat på vad jag ville säga till dig.
Sen var du där.
- Mitt huvud blev helt tomt. - Det är därför jag är här.
Vad du än vill säga så är jag redo att lyssna.
Tack.
Jag är glad att du inte låtsades. Det var inte bra för av oss.
Jag låtsades hela tiden vi var tillsammans.
Jag låtsades vara nån jag inte var.
Jag berättade om äventyr som jag aldrig hade upplevt.
Jag trodde väl att jag inte dög som jag var.
Det är mer än nog.
Tack.
Varsågod.
- Det är till babyn. - Jag tänkte väl det.
- Gulligt. - Den här är till dig.
Wow, så fin!
Jag önskar dig ett välsignat liv, Tatiana.
Jag önskar dig detsamma.
Då får jag se till att det blir så.
Vad är det? Jag hör att du tänker. Gäller det din befordran?
Jag måste ge Maynard beslutet idag.
Tror du att hon ogillar att du tackar nej?
Hur visste du att jag ska göra det?
Alla andra antar att jag ska tacka ja.
Nåt annat vore galet.
Det är inte galet att vara nöjd.
Att vara nöjd räcker. Gör det det?
Jag gillar att vara där ute och se vad som händer i världen.
Att göra mitt jobb och hjälpa där jag kan.
Att komma hem efter dagens slut och släppa allt.
- Förstår du? - Jag ville inte sitta på ett kontor.
I brandbilen, med mitt lag... Det är allt jag vill ha.
- Det är inget fel med det. - Nej.
Kan du sova nu?
Kanske inte riktigt än.
Vi fastnar alla ibland. I våra omständigheter, i vår rädsla.
Vi fastnar på en sida som vi inte har lyckats vända.
- Det här är väl allt? - Ja. Kanske Abbys tallrikar också?
Jag ska samla ihop grejer. Det hör till.
När vi känner att vi har fastnat, eller är för bekväma.
Om vi har tur är nån där...
Hej, älskling!
Kom hit och träffa farmor.
Vem är det?
...och ger oss en knuff.
En spark i rumpan, eller en hjälpande hand...
Nu känner jag mig bättre när du är här.
...som hjälper oss att ta oss loss.
Text: Gunnel Lindskog www.sdimedia.com