Ännu en het dag, L.A.! Ni vet vad det innebär. Jordskalvsväder.
Mulholland Drive, efter William Mulholland som bevattnade öknen.
Det blir 37 grader i centrum och 45 grader i the Valley.
Tre Fiesta Combo till!
I Inland Empire är det en miljon grader. Ungefär.
Håll er inne om ni inte hör till de tusentals strömlösa.
- Har ni funderat på att flytta? - Fel vecka för praktik!
Efter det här går allt lätt. Sätt upp konerna.
Kör, ditt skitarsel!
Allvarligt?
Jag sa att det dröjer minst ett dygn!
Till höger ser ni en äkta Los Angeles-idiot!
Andy, din skitstövel!
Jag behöver ordern!
Vänta, Mikey!
Larmcentralen, vad gäller det?
- Körde jag för fort? - Ja. Dessutom i en stulen bil.
- Nej, det är en hyrbil. - Visst!
Ta mig till finkan. Nu.
Snälla.
- Ta ut dem! - Vet ni om nån kändis bor här?
- Håll er på avstånd! - Du vet inte vad han gjorde!
Jag tror att jag fattar. Rapporterade du bilen som stulen?
Hurså?
- Herregud, det bränner. - Det kan jag tänka mig.
Jag har det!
Vi behöver is.
De sa att kablarna troligen var slitna.
En sån här dag blir de överhettade och det börjar pyra.
Lättantändliga gaser samlas under marken...
- ...och när locket togs av... - Strömmade syret in och pang!
Bra, Sam. - Det glänser bra, Tanika.
Vilken enastående frisyr, Martin!
- Vad glad du är. - Varför inte?
Vet inte. Men det börjar gå mig på nerverna.
- Vad är det med dig? - En halv procent mindre kroppsfett!
En DXA-skanning mäter kroppsfettet. Man ser procentandelen.
- I huvudet också? - Det hade vara roligt.
Men om en vecka ska vi anmäla oss till vår sexiga brandmanskalender.
Jag har nått målvikten så mitt huvud fungerar perfekt.
Måste du kalla den sexig?
Den idiotiska, sexistiska kalendern som struntar i kvinnliga brandmän?
- Det var långt. - Det gäller ju välgörenhet.
- Du också, Bobby? - Varför inte?
De säger att män är sexigast efter 50.
- Säger de så? - Ni har fel båda två.
Jag tror att kvinnor över hela landet är redo för sexiga asiater.
- Vår tid är inne. - Bra att ni båda satsar på det.
För du tror inte att vi har en chans...
Sa jag det? Men realistiskt sett...
De väljer en kandidat från varje station.
Det där är en vacker man.
Onekligen. Och jag gillar ändå tjejer.
- Vem i helvete är det? - Eddie Diaz, ny. Bäst i sin klass.
Sexan ville ha honom, men jag fick hit honom.
- Vad ska vi med honom till? - Han var arméläkare i Afghanistan.
Han är ingen gröngöling. Kom!
- Han vill bli kallad "åtta-packet". - Du får minska fetthalten ännu mer.
- Hej! - Eddie, det här är Hen.
- Jag har för lite folk idag. - Det är inte mitt fel.
- Det är ingens fel. - Det är faktiskt ditt fel.
Okej. Men jag sa onsdag eller torsdag.
- Jag ska dissa er på Yelp. - Gör inte det!
- Vi är beroende av Yelp. - Jag gör det nu.
Jag ska göra allt för att den ska bli klar idag.
Fattas bara annat. Min bil måste bli klar!
Ha en bra dag...
Idiot!
Hector! Herregud. Hjälp oss, nån!
- Larmcentralen, vad gäller det? - Kom till Hector's Rim and Tire.
Min chef föll på kompressorn och blir uppblåst.
- Fick du Silver Star-utmärkelsen? - Ja.
Räddade du en pluton?
Nej, inget sånt. Bara en konvoj.
Har du hört talas om almanackan?
- Vad då? - Den går till välgörenhet!
- Är Eduardo ditt fullständiga namn? - Nej.
- Kallas du nånsin Diaz? - Inte om nån vill ha svar.
Vi har Cap, Hen, Chimney och Buck. Eddie funkar inte.
- Jag vet inte om han menar allvar. - Jag tar honom aldrig på allvar.
Munstycket sitter i skinkan. Jag stängde av den.
Hör du mig, Hector? Håll ut.
Vi lägger honom på sidan. På tre. Ett, två, tre.
Luft har pumpats genom kroppen med en kraft av 100 psi.
Ytlig andning. Hjärtat rusar.
Han har luft i magen, bröstet och bakom ögonlocken.
Jag är orolig för utrymmet runt hjärta och lungor.
Ge honom morfin, Chimney.
Det är som att få in en nål i en sten.
Jag får inte ens luft genom näsborrarna.
Dilaterad halsven, hypotension, svag andning. Övertryckspneumothorax.
Organkollaps. Vätskan ska dräneras.
Hämta en angiokateter. Vi måste minska trycket i pleurahålan.
- Jag hjälper till. - Det behövs inte.
- Håll ut, Hector. - Jag skulle gå in lägre ned.
Nej. Det andra interkostalrummet. Midklavikularlinjen.
Bröstväggen är tunnare vid det femte interkostalrummet. Lägre skaderisk.
Jag har behandlat kollapsade lungor i strid.
Tack. Kan du hjälpa mig med skjortan?
Så där, Hector. Andas lugnt.
- Han svällde upp. - Hur mår du, Hector?
- Nånstans måste det ta vägen! - Alltid.
- Bra beslutat, Eddie. - Tack, kapten.
Ja, ett bra beslut.
- Maddie? - Knackar du aldrig, Evan?
- Vad gör du här? - Jag ville träffa min lillebror.
- Det gjorde du. - Ja.
- Jag borde nog... - Ja.
Kan vi göra det där osett?
- Äsch, jag brukade bada dig. - Ja, när jag var två år!
Hur kom du in?
Jag sa till vaktmästaren att jag var din syster.
Ibland är det bra att ha tuttar.
Hur visste du var jag bor?
Först provade jag adressen julkorten kom ifrån. De hänvisade mig hit.
Så du fick julkorten?
Förlåt att jag inte har hört av mig.
Jag har inte hört nåt av dig på tre år.
Jag vet. Det var inte så jag ville ha det.
Var är Doug?
Jag vet inte och bryr mig inte heller.
- Lämnade du honom? - Till slut.
- Varför dröjde det så länge? - Mamma hade rätt.
Ingen vet nåt. Säg inget ifall de ringer.
- Ingen ska veta att jag är här. - Gömmer du dig?
Nej, jag ligger bara lågt. Vad hände med dig?
Det här stället är fint och rent. Du lagade mat åt mig!
Med schalottenlök?
Ja, min chef på jobbet är som Guy Fieri.
Han har lärt mig. Men vi har bara hunnit till frukosten.
Det är min flickväns lägenhet.
Hon är bortrest några månader, men kommer snart hem.
- Hur snart? - Jag vet inte riktigt.
Hon var på Irland och nu i Italien.
Hon vill uppleva mat, böner och kärlek.
- Jag vet inte vad det innebär. - Men ni är ihop?
Ja. Hon sa att jag fick göra vad jag ville medan hon var borta.
Men jag vill att hon ska komma hem.
Hon ligger med andra.
- Det är "kärleksdelen" av resan. - Kom igen.
Kom du hit för att snacka skit om mitt liv?
Nej, förlåt. Jag vill skydda dig.
Det är första gången du är i L.A. Vill du turista lite, och umgås?
Jag är bara på genomresa.
Även om du bara är här i några dar...
...så är du välkommen. Det började bli ensamt här.
Visa farbror Daddy vem som är pappa på riktigt.
- Det måste jag tvittra. - Vad?
Kan vi inte bara titta? Det är fjärde gången.
Jag och mina döttrar brukar alltid live-tvittra "Claws".
De är mina "Tvittra-om-Claws-vänner".
Jag har aldrig mött nån som engagerar sig så i teve-tittandet.
- Du har inte gått på bio i Crenshaw. - Då gör vi det.
- Vad? - Gå ut i världen, som ett par.
Har du varit ute den sista tiden?
Vi är ute i världen hela dagen. Jag vill vara inne ett tag.
Njuta av det här medan vi kan. Bara vi två.
Ingen press.
Niecy Nash borde vara på Mount Rushmore.
- Du har fel ljus, kompis. - Vissa behöver inte rätt ljus.
- Vad menade du med "fel ljus"? - Ljuset är blått. Man ser mjuk ut.
Vill man se smal och muskulös ut behövs ett varmt sidoljus.
De här skickade jag in till kalendern.
Det där är fusk. Bilder av en proffsfotograf.
Fotografen är tolv år. Min brorsdotter. Bäst på Iphone-filter.
Kan hon ta bilder på mig med? Jag lär likna en asiatisk Fabio.
- Det gör hon säkert. - Jaså?
Du borde inte uppmuntra honom på det viset.
- Ta inte illa upp, Chim. - Det är lugnt, Evan.
Vad har du för problem?
Okej. Du.
Du är mitt problem.
Allt är så lätt för dig. Som om du har varit här länge.
Det borde vara en provperiod. Du ska respektera de äldre.
Du är inte äldre, Buck.
Jag menade inte att vara för familjär eller trampa nån på tårna.
Jag vet att du har det jobbigt nu.
- Vad då? - Din tjej gjorde slut.
Hon gjorde inte slut med mig. Vem sa det?
- 21. - Du är bra. Jag beklagar problemen.
Ta inte ut dem på mig och känn dig inte hotad.
Varför skulle jag känna mig hotad?
Just precis. Du ska inte det.
Vi gör samma sak. Men jag gjorde det medan folk sköt på mig.
- Vi har inte gjort slut! - Okej.
- Larmcentralen, vad gäller det? - Den avlossades.
- Jag vet inte vad som hände. - Vad?
En granat.
- Brandkåren. Hallå! - Jag är här. Hjälp mig.
- Nån militärnörd? - Vad kommer rösten ifrån?
- Tack, gode Gud. - Hej.
- Vad heter ni? - Charlie.
- Berätta vad hände. - Granaten exploderade.
- Varför plockade du isär den? - Rengöring. Jag samlar.
- Menar du det? Drog du i utlösaren? - Det är inte den sorten.
Det är en 40 mike-mike. Träningsgranat för en kastare.
Jag hittade den på en loppmarknad i Brea.
Jag måste ha kommit åt drivladdningen.
Jag ser metall, skärvor. Skadad femoralartär. Han måste flyttas.
Jag har en vuxen man, 65 år, med granatsplitter i höger lår.
Skadad lårbensartär. Tio minuter bort.
Buck, följ med till sjukhuset och håll honom stabil.
- Uppfattat. - Uppträd trevligt. Vi är ett team.
- Klarar jag mig, Nash? - Mina grabbar tar hand om dig.
Men du kanske borde samla basebollkort istället.
- Du har väl sett mycket splitter? - Min andel.
- En lång stång i skallen då? - Vad mäter vi nu?
Vi måste byta bandage. - Håll ut, Charlie. Nästan framme.
Jag säger bara att gatorna in L.A. inte är stressfria.
Det kanske inte är som i en krigszon, men...
Var inte det här en övningsgranat?
- Vad är det? - Ser du tändhatten?
Övningsammunition är blå. Guldfärgad är riktig.
Stanna!
Ja, han har ett tändrör i låret.
- Den exploderade ju? - Den har två delar.
Krut, som förflyttar den. Och en explosiv laddning.
- Varför exploderade den inte? - Den har ett zonrör.
En sensor som säger åt tändröret att det har färdats långt nog.
Från handen till benet räckte nog inte.
- Vi kan inte ta honom till sjukhus. - Vi bad militären om hjälp.
Kan inte du göra det? Du är bombröjare.
En granat desarmeras inte. Den måste tas ut av någon som kan.
- En expert kommer inom en timme. - Han har inte en timme.
Jag kan göra det.
- Annars dör han. - Har du gjort det förut?
Ingen jag jobbade med var dum nog att göra så...
- ...men jag är bekant med vapnet. - Jag är med.
Ta ut grejen, lägg den här och stick därifrån.
- Det här fixar vi. - Uppfattat. Vi ses där inne.
- Du behöver inte göra det, Buck. - Ska den nye få allt roligt?
Du ville ju att vi skulle komma nära varandra.
- Hur känner du dig, Charlie? - Som en idiot.
Om min fru levde skulle hon säga: "Vad var det jag sa?"
Hon kanske kan berätta det själv om nån minut.
Den konversationen får vänta. Ingen lämnar det här livet ikväll.
Börja med droppet.
- Vilken gren var du med i, Charlie? - Jag ville gå med i marinen.
Jag försökte under Vietnamkriget, men fick inte. Förstorat hjärta.
Istället tillbringade jag 40 år som högstadielärare.
Där ser du, Charlie. Alla hjältar står inte på slagfältet.
Det är snällt av dig att säga så.
- Är du redo? - Ja.
- Han förlorar mycket blod. - Pressa.
Men inte för hårt.
- Dra ut den. - Jag måste vara försiktig.
Sensorn mäter avståndet den har färdats -
- grundat på hur många gånger den har roterat.
Den får inte vridas när vi drar ut den.
Vrid den inte. Det här fixar du.
Jag måste göra det, bara...
...en liten bit....
Ta lådan.
Nu tar vi in roboten dit.
Du är bra under tryck, broder.
- Jag? - Ja, för tusan. Dig litar jag på.
Ja. Och jag kan...
...lita på dig.
- Avgjort. - Bra. Skönt att det gick.
Killen är ett proffs. Jag var aldrig orolig.
Ställ in roboten.
Är ni hungriga?
Vad tycks? Jag ville inte ge dem för många alternativ.
Jag tycker att det är lite...
...överväldigande.
- Du tycker att det är löjligt. - Nej. Jag menar...
- Hela grejen är löjlig. - Du tror att jag är chanslös.
Bilderna är bra. Men jag har inte svaren.
Jag gillar inte kalendrar.
När jag växte upp saknade jag hjältar som liknade mig.
- Det kan jag förstå. - De fanns inte i teve eller filmer.
Vi är datornörden som hackar den vita killens datasystem.
Knarkkungen eller killen i kemtvätten i mjukmedelsreklam.
När ungar hör ordet brandman, tänker de på nån av oss?
Men jag tar inte av mig skjortan för den kalendern.
Vet du vad?
- Inte jag heller. - Chim...
Hur tänkte jag? Jag kan inte tävla mot dem.
Kanske för tio år sen. Då var de bara tolv.
- Har du varit nånstans? - Jag ska nånstans.
Du kan byta om hos dig.
- Vi ska äta koreansk barbecue. - Nej, jag har köpt thaimat.
Jag vill ta ut dig på en riktig dejt.
Det är gulligt.
Men du måste varna mig så jag hinner göra mig fin.
Jag har försökt många gånger, men du vill vara hemma.
Vi har bara haft två dejter ute.
När vi är ensamma är det romantiskt.
Vad gömmer du dig ifrån? Det har gått fyra månader.
Det här är på allvar för mig. Förstår du?
- Vad händer? - Jag vill inte känna mig pressad.
- Pressad att äta middag? - Du och jag tänker olika.
- Är det hudfärgen? - Är du galen?
Okej.
För dig är det här ett tecken på att du är tillbaka efter förlusten.
Försoning. För mig är det mer komplicerat.
Hur är det inte försoning för dig?
Du kan älska igen och lita på nån.
Ingen i släkten har skilt sig. Jag är det första fiaskot.
Du... Skilsmässa är inget misslyckande.
Är du en svart kvinna som inte kan behålla sin karl?
Det stigmat? Du vill att jag ska gå ut och visa upp dig.
Hur får det mig att framstå?
- Som en överlevare. - Som en hora.
Ingen skulle tänka så. Och vem bryr sig?
Du har lyxen att inte bry dig. Jag försöker göra det rätta.
Hur länge ska vi smyga? Jag nöjer mig inte med stulna kyssar.
Jag gillar inte att hålla det hemligt.
Du höll ditt förflutna hemligt i åratal.
Ja, för jag skämdes över mig själv. Det gör jag än.
- Då borde du förstå mig. - Skäms du för mig?
Nej! Men ja.
Ja, jag skäms.
Jag skäms för oss. För dig. Jag skäms för att vara lycklig!
Som sagt, det är komplicerat.
Jag beklagar att det är så komplicerat.
Gå, är du snäll.
Vi har den här vilde unge mannen -
- som ska gå med i Shays katastrofarmé.
Jessie låter oss cementera hans huvud i mikrovågsugnen.
Så galet. Så underbart!
Vi har cementen.
- Jag behöver ögonskydd. - Uppfattat.
Säkerheten först.
Ingen press, Jess. Är du redo att bli legendarisk?
Jag vet inte.
Ja!
Larmcentralen, vad gäller det?
Min vän har en mikrovågsugn på sitt huvud. Cementerad.
Cementen har nog klämt ihop andningsröret.
- Var det ett Youtube-skämt? - Följare ger pengar.
Jessie, det är kapten Nash. Hör du mig?
Han är onåbar. Hämta skruvmejslar så tar vi av ramen.
- Läget, Hen? - Puls 120, blodtryck 150/110.
- Han har panik. - Saliven kommer från andningsröret.
- Lugna dig! - Slappna av.
Kom igen.
Här är trappsteg.
Lugn.
Var rädd om nacken.
- Han andas inte. - Är det en plaståse där inne?
Vi satte dit den innan vi hällde i cement. Han är min bäste vän.
- Jag kommer inte in. - Nu har vi 30 sekunder på oss.
Pulsen blir svagare. Fortfarande ingen andning.
När vi har fått av ramen tar vi hammare och stämjärn.
Jag börjar med kompressioner.
Okej.
- Jag slår, du tar stämjärnet. - Jag fixar det här.
Okej.
En gång till.
Vänta! Här är Shay Reed, fans.
Den här showen kan bli vår mest intensiva hittills.
- Filmar du? - Filmas det inte har det inte hänt.
Du grät för två minuter sen.
Då skulle han dö. Nu blir han en legend.
- Säg hej, Shays armé. - Hej, Shays armé.
- Vad gör du? - Hej då, Shays armé.
Jag hittade den.
Vi måste sätta GPS-sändare på allt killen äger.
Har du gjort våfflor till middag?
Vad är det för fel?
Jag vet inte vilka regler som gäller.
Om det här är nåt vi kan prata om.
Vad det än är kan det inte vara så starkt som det jag sa till dig.
Eller hur?
Jag har träffat nån.
En brandman. Ingen vet nåt, inte ens Henrietta.
Vi har legat lågt för vi visste inte hur länge det skulle vara.
Nu vill han berätta det för världen.
- Men det vill inte du? - Nej!
Men han började pressa mig och då backade jag.
Aj, då.
Jag har fått ta emot press från dig.
Men jag märker att du gillar honom.
- Vad är det för fel med att berätta? - Jag vill inte bli generad.
Vår skilsmässa var ett misslyckande. Jag orkar inte det igen.
Jag förstår.
Du vill inte satsa för du är rädd att bli sårad.
Det kan du bli.
Men vad har du för alternativ?
- Att vara ensam? - Kanske. Det är tryggare.
Rädsla fångade mig i garderoben hela mitt liv.
Genans hindrade mig från att berätta sanningen under hela äktenskapet.
Det tärde inuti mig, tills jag slutade försöka kontrollera det.
Jag steg fram. Jag vågade låta det hända.
Det var svårt och sorgligt. Men titta på oss nu.
Vår skilsmässa var inget misslyckande.
Vi är fortfarande en familj.
Om det inte funkar med brandmannen går du vidare.
Men om han gör dig lycklig, varför inte vara lycklig?
Det förtjänar du.
Varför inte "G.I." som "G.I. Joe"? Det är ett bra smeknamn.
- Det låter som mag- och tarmkanalen. - Det tycker jag inte.
Jag har något att berätta. Jag har talat med kalenderfolket.
- De har fattat sitt beslut. - Det är okej, vem som än vinner.
Bra, för de valde inte dig.
Det här var uppgjort. Grattis ändå, G.I.!
- De valde inte honom heller. - Inte? Dig?
Nej.
- Du skojar. - Nej. Grattis, Chim.
- Eller ska jag säga mr April? - Menar du allvar?
Du är kalenderpojke nu. Mr April!
- 30 dar med Chimney. - Grattis.
- Du klarade det! - Hoppas att jag inte avbryter nåt.
Hej.
Förlåt.
Vänta nu...
Okej.
Vad tittar ni på? Vi har inga fler kungöranden.
- Betala. - Vänta lite. Visste du?
Sir.
Först var ni glada samtidigt. Sen arga samtidigt.
- Det var inte svårt att fatta. - Är det okej?
Jag borde ha fört ihop er själv.
- Stannar du på middag? - Vet inte? Lagar du mat?
- Tack. - Hen.
Berätta hur du fixade det här?
De har träffats i månader.
Du vet vad jag snackar om. Jag anmälde mig inte till kalendern.
Jag raderade bilderna. Hur fick du tag i dem.
Jag använde inte dem.
Förra året, vid olyckan med skolbussen?
En pressfotograf fotograferade dig när du bar en flicka över vägen.
Den skickade jag in.
Inget foto där du låtsades vara hjälte, utan ett när du var en.
För det är vad du är, Chim.
Det är så en hjälte ser ut.
Som du.
Mr April. Ja!
- Lori? - Nej, det är inte din chef.
Jag är på hennes kontor. Hon är inte din chef, för du slutade.
Var är du, Maddie?
Det spelar ingen roll.
- För det är slut. - Det bestämmer inte du utan jag.
Berätta var du är!
Då får jag komma och hitta dig.
Du får hoppas att jag är på bättre humör då.
- Ska du redan åka? - Vägen framåt väntar.
Jag är mer orolig för vägen bakom dig.
Vad hände med Doug? Varför flyr du från honom?
Jag drar inte in min lillebror i det här.
Jag vill helst stå mellan dig och den som tror sig kunna skada dig.
Är du i fara?
Det mamma och pappa hatade hos honom...
Det som du märkte redan som tonåring - det blev värre.
Mycket värre. När jag hotade med att lämna honom -
- hotade han att döda mig.
Och han menade det.
När misshandlade kvinnor kom till sjukhuset hade jag fördomar.
"Varför lämnar du honom inte?"
Nu fattar jag. Man kan inte ens tro att det händer.
Men du bröt dig fri.
Jag är stolt över dig.
Men du ska inte vara ensam nu, så du borde stanna här.
Jag har gott om plats. Och om Doug kommer hit -
- så känner jag många poliser.
Han vet inte att du bor här, eller vad du gör.
Det är fördelen med att vara gift med nån som inte ställer frågor.
Perfekt.
Då kan du börja om.
Jag kan hjälpa dig till ett jobb som sjuksköterska.
Jag saknar att hjälpa folk.
Men jag klarar det inte varje dag.
Se mig över axeln och undra vem som kommer in.
Så du vill hjälpa folk -
- men inte möta dem ansikte mot ansikte?
Jag har nog en idé.
Vi känner alla press. Det viktiga är hur vi reagerar.
Att vara sos-operatör är utmanande och utmattande -
- och kan slita på känslorna.
Folk som ringer in är rädda och behöver hjälp.
Vi är deras livlina. Men det kan ge mycket tillbaka.
Det är nog den mest skrämmande stunden i deras liv.
Men om vi gör rätt och hjälpen anländer i tid och vi har lite tur -
- så kanske det inte behöver vara den värsta stunden i deras liv.
Pressen är stor. Jag vet inte om jag klarar den. Du, då?
Press kan visa oss vilka vi är. Det är bra.
- Du klarar dig. - Hjälpcentralen. Vad gäller det?
- För den finns alltid där. - Hjälp är på väg.
Pressen. Till slut måste man lätta på den.
Alla styrkor. Det här är ett katastroflarm.
Ett kraftigt skalv har drabbat centrala L.A. Högsta larmberedskap.
Jag repeterar, högsta larmberedskap råder.
Text: Gunnel Lindskog www.sdimedia.com