Hjertestansen ble utløst av røykinhalering.
Ambulansepersonellet startet gjenoppliving på stedet.
De fikk hjertet hans i gang på vei hit.
Hvor lenge stanset det?
Nesten 14 minutter.
Hva betyr det?
Det er for tidlig å si.
Vi vet ikke hvor store skadene er før han våkner.
Men han våkner?
Kroppen hans er i ferd med å komme seg etter en traumatisk hendelse.
Vi gjør det vi kan for å legge til rette for det.
Det er ikke noe svar, doktor.
Jeg har ingen.
Jeg antar at du er klar over forhåndsdirektivet
mannen din har her på sykehuset?
Ja, vi har det begge to.
Da er vi begge klar over ønskene hans om tilstanden blir langvarig.
Det er ikke en samtale vi må ta her og nå.
Men hvis det er andre familiemedlemmer som må informeres,
bør du nok gjøre det nå.
Christopher.
Kom igjen. Vi må snakke om dette.
Gå vekk!
Kom igjen.
Takk for at du kom.
Hva skjedde?
Jeg dreit meg ut.
I går kveld tok Marisol med Chris og nevøen på kino.
Mens hun var borte, kom Kim innom.
Har hun vært her?
Jeg ba henne hit for å si det som det var.
At det hun trodde skjedde mellom oss, egentlig ikke skjedde.
Ja vel. Hvordan gikk det, da?
Som en kunne forvente.
Jeg trodde det var det.
Men så kom hun tilbake mens Chris var ute med Marisol...
Og det som ikke skjedde mellom dere, endte opp med å skje.
Buck, hun så ikke bare ut som Shannon.
Hun var Shannon.
Bare det å si det høyt...
Det er vanskelig å forklare. Hun prøvde å være god.
Men så kom Marisol inn med Christopher.
Å, Eddie.
Først trodde han at mora hans var kommet tilbake.
Jeg også, antar jeg.
Hva sa du?
Han er 13, ikke fem.
Han skjønte det.
Han låste seg inne på rommet sitt og har ikke snakket med meg siden.
Ok. Jeg er her. Hva kan jeg gjøre?
Det du alltid gjør. Snakk med ham.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal forklare dette.
Du trenger ikke forklare noe.
Bare... sjekk hvordan det står til med ham.
Jeg er bekymret.
Han vil ikke komme ut.
Han kan ikke stenge deg ute.
Jeg vil ikke bryte opp døra hans. Jeg vil at han skal åpne den.
Ja, det forstår jeg.
Jeg sier bare...
Marisol?
Umulig.
Mamma. Pappa.
Hva gjør dere her?
Christopher ringte.
Det forstår jeg, men jeg har ikke den informasjonen foran meg.
Du er nødt til å ringe fylkeskontoret.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg er her for å besøke Mara Driskell.
Er du familie?
- Ja. - Skriv deg inn.
Tredje dør til høyre.
Ok.
Jeg undersøker saken og tar kontakt.
Ja. Greit.
Mara.
Så godt å se deg, vennen.
Hvordan har du det?
Ja, det var et tåpelig spørsmål.
Jeg har det ikke bra, jeg heller.
Denny og Karen savner deg også.
De som jobber her, behandler de deg bra?
Jeg har med noe til deg.
Da jeg var på din alder, skrev jeg dagbok.
Jeg skrev ned alle hemmelighetene mine
og hva jeg følte om ting.
Å sette det på papiret
gjorde at ting føltes mindre skremmende.
Kanskje det kan hjelpe deg også.
Du sa at vi var en familie.
Du løy.
Vi er fortsatt en familie.
Det har ikke forandret seg. Vi vil alltid være en familie.
Tar du meg med hjem?
Unnskyld. Jeg sjekket. Du er ikke familie.
Beklager.
Kunne vi bare få noen minutter til?
Nei. Du har ikke lov til å være her.
La oss være i fred!
Mara, det er greit.
Ikke gå.
Vi ses snart igjen, ok?
Jeg er glad i deg, Mara.
Ja, det er Hen.
Hva?
Når?
Gode gud.
Hvor er de nå?
Så han ringte dere klokka to om natta,
og dere hoppet på et fly uten å si fra at dere kom?
Han ba oss om å la være.
Han trodde nok at du ville bedt oss om ikke å komme.
Hva sa han?
At han så deg kysse den døde mora hans.
- Det er selvsagt ikke sant... - Det er litt sant.
Du store. Hun kunne ha vært Shannons tvilling.
Selv i døden skaper hun kaos i livet hans.
Det er jeg som skaper kaos akkurat nå.
Men det er gjort.
Beklager at jeg forstyrrer.
Kapteinen er på sykehuset.
Hei.
Hvordan går det?
Jeg får ikke gå inn til ham ennå.
Jeg tok med noen klær fra skapet ditt på stasjonen.
Tenkte du ikke ville sitte her i en papirkjole.
Det var snilt.
Hvis det er noe annet du trenger, så si ifra.
Takk, Elaine.
- Har du snakket med ungene ennå? - Nei.
Jeg har ikke snakket med noen.
Athena, vi må snakke om hvem som kan ha gjort dette.
Brannetterforskeren sier at brannen oppsto nær soverommet.
Han var i huset.
Hvem?
Den som gjorde dette. Han måtte kjenne huset, ikke sant?
Har du noen spesiell i tankene?
Betjent Grant, du kan gå inn nå.
Takk, doktor.
Nei, jeg kommer ikke på noen, men jeg sier ifra hvis jeg gjør det.
Fornavnet er Bobby eller Robert.
Hen. Chim.
Hva skjedde?
Vi vet ikke helt.
Ryerson ved 133 ringte.
De rykket ut til en brann hos Bobby og Athena i går kveld.
Han sa at Bobby fikk hjertestans på stedet.
- Hvordan er det med ham? - Vi har prøvd å finne det ut.
De vil ikke si noe.
Dere.
Brannkonstabler.
- Jeg antar at dere har hørt det? - Faktisk veldig lite.
Alt vi vet, er at Nash er her.
Han lever, men tilstanden er kritisk for øyeblikket.
Det vil ta en stund før vi vet mer.
Hva med kona hans, Athena Grant?
Han fikk henne i sikkerhet før han kollapset.
Hun er hos ham nå.
Jeg er her, elskling.
Jeg håper du vet det.
Jeg elsker deg, Bobby Nash.
Unnskyld.
Dette var mitt verk.
Jeg inviterte den mannen inn i hjemmet vårt
uten å tenke over hva det kunne gjøre med ham.
Eller hva han kunne gjøre mot deg.
Jeg kan ikke engang si at jeg ikke forstår det.
Jeg forstår det så altfor godt...
...for akkurat nå er raseriet det eneste som holder meg oppe.
Så jeg lover deg dette:
Det blir jeg som tar ham.
Ingen andre.
Jeg skal gjøre det for oss.
For den forrige som kom inn i hjemmet vårt og prøvde å skade familien min,
tryglet om å få dø.
Men han her...
Han skal få slippe å trygle.
Hei.
Jeg skal besøke en pasient. Bobby Nash.
- Du er en av brannfolkene hans. - Henrietta Wilson.
Det er mange her som ber for kapteinen deres.
Han ligger der inne.
Takk.
Jeg trodde kona hans var her.
Hun var det. Er hun ikke der?
Jeg vet ikke hvor hun ble av.
- Kan jeg hjelpe deg? - Guri, jeg skvatt.
Jeg så deg da du kom ut av taxien.
Jeg prøvde å ringe på, men ringeklokka må ha smeltet.
Polly Martin.
Fire hus lenger opp.
Martin-familien.
Athena Grant.
Det vet jeg.
Tenk at vi aldri har hilst. Vi har bodd her i 11 år.
Du aner ikke hvor betryggende det er for så mange av oss
å vite at vi har en politibetjent i nabolaget.
Det har fått oss til å føle oss tryggere, på en måte.
Nok om det. Jeg er så lei for at dette har skjedd.
- Kom alle seg ut i god behold? - Alle kom seg ut.
Det var godt.
Ting kan erstattes.
Folk...
Uansett, om du trenger noe...
Kan jeg låne bilen din?
Maddie Han.
Maddie, det er Athena.
Athena? Hvem er Polly Martin?
Jeg måtte låne en telefon.
Systemet i patruljebilen min fusker.
Jeg håpet du kunne finne en adresse for meg.
Ja visst.
Jeg trenger adressen til en Amir Casey.
A-M-I-R, C-A-S-E-Y.
Et øyeblikk.
FØRERKORT
Er han sykepleier?
- Ja. - Jeg har møtt ham.
Imponerende fyr.
Er han i trøbbel?
Vi har grunn til å tro at han kan være i fare.
Oi. Ja vel.
Har du en adresse?
Ja. Marshall Avenue 7506.
Atwater Village.
Takk, Maddie.
Nå?
Hun er ikke på rommet sitt.
Simpson sa at hun ikke var skadet. Er hun skrevet ut?
Ikke ifølge sykehuset.
Det rimer ikke. Hvorfor skulle hun forlate Bobby?
Og hvorfor er ikke ungene her? Det er noe som ikke stemmer her.
Det er Maddie. Hun vet ikke hva som har skjedd.
Hei.
Det er kanskje ingenting,
men jeg fikk en rar telefon fra Athena.
Har du snakket med Athena?
- Ja, nå nettopp. - Hvor er hun?
- Vel, hun er på jobb. - Nei.
Nei, hun er ikke på jobb.
Huset til Bobby og Athena brant ned i går.
- Hva? - Jeg setter deg på høyttaler.
Jeg er her med Hen.
Vi er på sykehuset, og Bobby er koblet til en respirator.
Herregud. Klarer han seg?
Vi vet ikke ennå.
Hva skjedde?
Brannen var påsatt.
Påsatt?
Var det derfor hun ville ha adressen hans?
Hvem sin adresse?
Amir Casey.
Amir?
Vi kjenner ikke det navnet.
Han er sykepleier
og har jobbet på sykehuset dere er på nå, faktisk.
- Jeg traff ham på brannskadeavdelingen. - Brannskadeavdelingen?
Ja, han vet alt om brann.
Sa han hvordan han fikk de arrene?
Nei, og jeg spurte ikke.
Athena ringte for å be om adressen hans.
- Ga du den til henne? - Ja.
Dere, for ti år siden bodde Amir Casey i Minnesota.
Minnesota.
Det kan ikke være tilfeldig.
Det er det aldri.
Maddie, sa Athena noe mer?
Bare at hun hadde grunn til å tro at Amir var i fare.
Og jeg tror at Athena kan være faren.
Stopp.
Betjent Grant.
Bare Athena. Jeg er ikke på jobb.
Du skal visst reise bort.
Har fått en jobb i Bakersfield. Jeg begynner på mandag.
Det spørs om du klarer det.
Jeg vet ikke hva du tror jeg har gjort...
Du drepte mannen min.
Hva snakker du om?
Han ligger i ei seng på intensiven.
Hjertet hans stoppet.
Han trakk inn for mye røyk da han reddet meg fra brannen du startet.
Tente noen på huset ditt?
Du tente på huset mitt.
Jeg vet ikke hvordan engang.
Alt du trenger, er drivstoff, oksygen og en tennkilde.
Det er ikke vanskelig.
Jeg får vel ta deg på ordet.
Jeg burde ha visst bedre,
slik du bare dukket opp i livet vårt.
Men Bobby var så sikker på deg.
Så sikker på at du var en bra mann.
Jeg overså alle faresignalene.
Jeg startet ikke den brannen.
Jeg så uttrykket i ansiktet ditt da du forlot huset mitt.
Du hatet mannen min.
Ikke for det du hadde mistet, men for det han hadde.
Du kjenner meg ikke.
Jeg var deg.
Du har henne med deg
overalt hvor du går.
Men aldri til allment skue.
Hun er ikke for andres øyne.
Hun er bare for deg.
Jeg hadde også en Ayana.
Jeg vet hvordan det er skjule seg
når smerten og sorgen er så dyp og sterk
at du ikke orker å tenke på det engang.
Du finner ikke engang en grunn til å fortsette.
Få det.
Jeg hjelper folk.
Jeg redder liv. Hun ville vært stolt av meg.
Kanskje.
Men det er en ensom tilværelse å være et levende vitnesbyrd for en død person.
Det gjør deg hard.
Og hvem mistet du?
Han het Emmett.
Han ble drept i et ran av en nærbutikk.
Det tok meg 30 år å finne den som gjorde det,
som tok Emmet fra meg.
Og så drepte du ham.
Du sier at vi er like.
Det kan jeg ikke nekte for. Jeg ser noen likheter.
Så hvis du har rett om meg, må jeg ha rett om deg.
Så du fant denne mannen...
Denne fæle mannen som ødela livet ditt,
og du gjorde det eneste enhver ville gjort.
Du drepte ham, ikke sant?
- Jeg vurderte det. - Ja.
Jeg også.
For du skjønner det, vi er også like på en annen måte.
Ingen av oss er mordere.
Er du sikker på det?
Ja.
Du sier det ikke var deg. Du skal få bevise det.
Jeg arresterer deg.
Vi har et problem.
Kjenner du dem?
Hvis jeg skulle gjette, var det de som tente på huset ditt.
- Kartell? - Ja, mer eller mindre.
Jeg melder fra.
- Hva gjør du? - Det er meg de vil ha.
Hei, ser dere etter meg?
Ikke rør meg.
Vi tror hun har gått etter fyren alene.
Hvis hun tror at han er ansvarlig for alt dette,
har hun nok det.
Ja, men hun er ikke i rett sinnstilstand til det nå.
Jeg ringer stasjonssjefen hennes, ber henne sende en bil
bort dit for å sjekke om alt er i orden.
- Jeg trenger assistanse. - Ja.
Hei. Hva skjer?
- Jeg tar det. - Ok.
Nødetaten, hva gjelder det?
Dette er betjent Athena Grant, skiltnummer 1275.
Jeg befinner meg i industriparken i La Tuna Canyon Road.
Jeg melder om en bortføring.
Kan du beskrive den eller de mistenkte?
Tre latinamerikanske menn i slutten av 20-årene.
Offeret er svart, mann, i 40-årene.
Ber om forsterkninger.
Enheter er på vei. De er der om 14 minutter.
Du smiler.
Jeg ville ikke smilt, var jeg deg.
Jeg ser for meg hva kartellet vil gjøre med deg.
De har ikke godkjent dette.
Drit i kartellet. Jeg jobber ikke for dem. Har aldri gjort det heller.
- Nei, men du kollaborerer med dem. - Ikke nå lenger.
Nå kollaborerer jeg med myndighetene.
Samarbeidende vitne, ingen siktelser.
De beskytter meg. Jeg skaffet meg en bra avtale.
La oss se hvor god den er
når de finner ut at du brant ned huset til en brannkaptein.
Mener du han som tvang meg av veien og etterlot meg der for å dø?
Du vet at det ikke var sånn.
Jeg vet at du drepte barnebarnet mitt.
Nei, du drepte ham ved å dra ham inn i den skitne virksomheten din.
Det var deg. Jeg holdt bare kniven.
Jeg tok en kikk på deg, min venn.
Jeg hadde tenkt å ta noen du var glad i.
- Du er for sent ute. - Det vet jeg.
Vi er like, du og jeg.
Du har ingen,
og nå har ikke jeg noen heller.
Sett i gang og gjør det du har tenkt å gjøre.
Eller er planen å kjede meg til døde?
Jeg skal ikke gjøre mer mot deg enn du gjorde mot barnebarnet mitt.
Hvis du vil...
skal jeg la deg trygle.
Det kan være jeg viser nåde.
Dra til helvete.
Du først.
Gå.
Hvem i helvete er du?
Jeg er Mrs. Bobby Nash.
Amir.
Denne gangen kommer vi oss ut, begge to.
Takk for at du reddet meg.
Ingen årsak. Jeg beklager at jeg tok feil av deg.
Du tok ikke feil om alt.
- Jeg er lei for det med mannen din. - Takk.
Betjent Grant!
Vargas.
En som vil snakke med deg.
Athena Grant her.
Velkommen tilbake til meg.
Hei.
Det var på tide.
Skulle tro dere hadde dratt til Kina for å få mat.
Hvor er Denny? Kommer han?
Han er på rommet sitt.
- Ikke sulten, sier han. - Dette er tøft for ham, hva?
Han og Mara hadde funnet tonen.
Han spør om hun har det bra, og jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg ønsker å berolige ham, men jeg vil ikke lyve for ham.
Vi vet bare ikke.
Jo, det gjør vi.
Hun har det ikke bra.
Jeg dro for å besøke henne.
Hva faen, Hen?
Uten å si det til meg?
Uten å ta meg med?
Du ville bare ha snakket meg fra det. Jeg måtte se henne, Karen.
Hvordan hadde hun det?
Hun var redd, alene.
Det virker som om hun har trukket seg inn i seg selv.
Er hun ikke hos en annen familie?
Hun hadde vært hos en del før hun kom til oss.
Hjemmet er kanskje det eneste stedet som vil ha henne.
Hvor lenge?
Hun vil være for gammel for systemet om en sju års tid.
Hvordan kan én kvinne ha så mye makt og bruke den så ondskapsfullt?
Det må kunne gå an å få henne til å gi seg?
Det er én ting vi ikke har prøvd.
Å trygle.
- Så han klarer seg? - Ja.
Han blir på sykehuset noen dager til, men alt ser positivt ut.
Dere på 118 burde få en egen avdeling på sykehuset.
Ja, ikke sant?
Går det bra?
Jeg trodde vi kom til å miste ham denne gangen.
Bobby har vært den faren jeg aldri hadde.
Faren din lever.
Nettopp.
Jeg er litt misunnelig.
Pappa og jeg snakker ikke sammen.
Og da jeg var ved 118, hadde jeg Gerrard. Det gjorde meg ikke til et bedre menneske.
Når jeg tenker over det, var Gerrard ganske lik faren min.
Da har vi pappa-greier begge to, da.
Ikke jeg.
- Men det har jeg, mener du? - Det håper jeg da virkelig.
Snakket du med Christopher?
Han lot som om han sov.
- Du vet ikke om han lot som. - Det gjorde alltid du.
Kom her. Jeg setter på litt te.
Jeg vet at jeg dreit meg ut, men...
Men han er så sint.
Ja. Fedre er mennesker.
Sønner takler ikke alltid det så godt.
Takk.
Det kan ikke fikses om han ikke vil snakke med meg.
Du kan ikke fikse det. Det skjedde. Han så deg med henne.
Det satte i gang mange følelser for ham, og han trenger tid til å sortere dem.
Og for å være ærlig, tror jeg du trenger det også.
Hva skal det bety?
Christopher føler ikke at dette er de rette omgivelsene for ham akkurat nå.
Har min 13-årige sønn sagt det?
Han ønsker å bo hos oss i Texas en stund.
Hva?
Det var derfor han ringte. Og nei, vi satte ham ikke på tanken.
- Dette kommer fra ham. - Spiller ingen rolle.
- Det skjer ikke. - Eddie...
Han er et barn.
Han får ikke stikke av fordi han er sint på meg.
Han er 13. Han burde bli hørt.
Forventer du at jeg bare skal la ham gå?
Sønnen din prøver å fortelle deg hva han trenger.
Ikke vent 30 år før du lytter.
Det vil du angre på.
Hva skjer nå?
Programvaren oppdateres fortsatt. Wifien her er ikke så bra.
De er jo helt nye.
Hvordan kan programvaren være utdatert allerede?
Jeg kjøpte det nødvendigste. Skjorter, bukse, pysj.
Det bør holde for nå. Håper det er ok. Jeg kan returnere det du ikke liker.
- Nå? - To prosent siden sist du spurte.
Hvorfor er du så opptatt av mobilene?
Jeg husker ikke hva som var på den. Det er alt som er igjen.
Familieklenodier, dåpskjoler, fotoalbum...
Alt er borte.
Det eneste vi har igjen, er på de der.
Og her inne. Vi har fortsatt minnene og hverandre.
Jeg vet det.
Hva med dette?
Vi stoppet for å kjøpe blomster, men glemte kameraet,
så dommerens sekretær tok bildet.
Mays vitnemålsutdeling.
- Har du bilde av meg på telefonen? - Hold munn.
Du trykte dette bildet på T-skjorter
som vi måtte ha på under seremonien så alle visste hvem vi feiret.
Du har rett.
Alt som betyr noe, er her i dette rommet.
Hei.
Jeg hørte du skal ut på tur.
Er du sikker på dette? For somrene i Texas er noe helt annet.
Hør her, jeg vet at du er sinna på faren din.
Og jeg skjønner det.
Da jeg var på din alder, var foreldrene mine noe herk.
Hadde jeg hatt kule besteforeldre, hadde jeg dratt på flekken.
Men når du blir eldre,
skjønner du hvor kaotisk livet kan være.
Og noen av tingene du trodde at de gjorde med vilje...
...var bare tabber.
De mente ikke å såre deg. De prøvde bare å håndtere sin egen smerte.
Jeg trodde hun var virkelig,
men hun er ikke mamma.
Nei, hun er ikke det.
Takk.
Har du alt?
Har han glemt noe, kan du sende det, eller så skaffer vi nytt.
Glad i deg.
Skal du ikke se på meg engang?
Nei.
Jeg vet at du er sint, men du må høre på meg.
Jeg elsker deg uansett hva som skjer.
Vil du bo hos besteforeldrene dine? Greit.
Jeg hater det, men jeg elsker deg.
Så jeg lar deg dra, men du kan alltid komme tilbake.
Hvis du ombestemmer deg om fem minutter eller om fem måneder,
er det bare å si ifra, så kommer jeg og henter deg.
Ok?
Ok, pappa.
Ok.
Hei.
Står til, Denny?
Jøss.
Dette var fjongt. Feirer vi noe?
Vi har en overraskelse.
Sju tallerkener.
Kommer Buck også?
Det er et annet søsken.
Mara?
Mara! Du kom tilbake!
Denny!
Barne- og familieetaten godkjente oss som et akutt-fosterhjem.
Hun skal bo her til vi har funnet ut hvordan vi skal få henne hjem til dere.
Ja. Det er bare midlertidig, men vi kunne ikke la henne bli der.
Herregud.
Tenk at dere gjorde dette.
- Takk. - Selvfølgelig.
Jøss, de gjorde jammen en grundig jobb.
Hva gjør du her?
- Hvordan fant du meg? - Sykehuset sa at du skrev deg ut.
Kona di sa du var her.
Vet du, det er noe med en utbrent bygning.
Selv om den ikke er din, gjør det litt vondt i hjertet.
Alle kom seg i det minste ut.
Ja. Likevel, det er leit. Det var et vakkert hjem.
Det var det som gjorde meg så opprørt sist jeg var her.
Huset?
Livet.
Livet ditt.
Du hadde et hjem, ei kone, folk som elsket og beundret deg.
Jeg husker jeg sto der og tenkte at alt var så lett for deg.
Jeg fortjener det ikke.
Vi skal ikke debattere hvem som fortjener hva, ok?
Det får høyere makter avgjøre.
Men jeg har innsett at dette livet du har... Kanskje du har gjort deg fortjent til det.
Når du mister alt, inkludert deg selv...
Når du er på bunnen, er det enkelt å holde seg der nede.
Men ikke du. Du klatret opp igjen. Dy bygget opp noe nytt og forbedret deg.
Jeg vet ikke om jeg noen gang kan tilgi deg for det du gjorde,
men jeg kan beundre deg for det du har gjort siden,
og for det jeg håper du vil fortsette å gjøre.
Du vet at du ikke kan gi deg?
Ja, jeg tror det.
Tror eller vet?
Vet.
Bra.
Så sett i gang.
Takk.
Hei.
Har du hørt noe fra Chris?
Ikke ennå.
Mamma sendte noen bilder. De dro til innsjøen.
- Han liker innsjøen. - Han trenger litt tid, ok?
Hei. Har dere sjekket vaktlista? Ingen fungerende kaptein står oppført.
- Hva mener du? - Jeg trodde Hen var det.
Jeg også.
God morgen, mine herrer.
Ingen kaptein Wilson i dag?
Jeg har blitt erstattet.
Erstattet? Av hvem?
Der har du svaret.
Kaptein.
Hva? Han er tilbake.
Ikke knus ham. Vi fikk ham nettopp tilbake.
Ja. Beklager. Det er overraskende at de lot deg komme tilbake så snart.
Alt så bra ut, så hvorfor vente?
Nash, hva gjør du her?
Gerrard?
Jeg føler jeg burde spørre deg om det samme.
Jeg er kaptein for 118.
Nei.
Jo.
Hovedkvarteret var bekymret over mangelen på lederskap her.
Jeg sa meg villig til å komme og ordne opp.
Er dette en dårlig spøk?
Sa de ingenting til deg?
Hvorfor skulle de? Han sa opp for to uker siden.
Eller glemte du å nevne det?
Oppstilling og inspeksjon om ti.
Til minne om RICO PRIEM
Oversatt av: Sissel Drag