Han fik hjertestop på grund af røginhalationen.
Redderne påbegyndte straks hjertelungeredningen.
De fik gang i hans hjerte på vejen.
Hvor længe var det stoppet?
Næsten 14 minutter.
- Hvad betyder det? - Det ved vi ikke endnu.
Vi kender først omfanget af skaderne, om nogen, når han vågner.
Men han vågner?
Lige nu kommer hans krop sig over et stort traume.
Og vi gør alt for at hjælpe den på vej.
- Det er ikke et svar, doktor. - Jeg har ikke et.
Overbetjent Grant, jeg antager, at du er bekendt med hans forhåndsdirektiv?
Ja, vi har begge et.
Altså er vi begge klar over hans ønsker, hvis hans tilstand trækker ud.
Det er ikke nødvendigt at tale om det lige nu.
Men hvis andre familiemedlemmer skal informeres, så gør det gerne nu.
Christopher.
- Kom nu, Christopher. Vi må tale om det. - Gå væk!
Kom nu...
- Tak, fordi du kom. - Hvad er der sket?
Jeg kvajede mig.
I aftes tog Marisol Chris og sin nevø med i biografen.
Mens hun var væk, kiggede Kim forbi.
Var hun her?
Ja, jeg inviterede hende for at sige sandheden.
Jeg ville sige, at det, hun troede, der var mellem os, ikke var noget.
Og hvordan gik det så?
Som man kunne forvente.
Jeg troede, at det var det. Men hun kom tilbage, mens Chris var ude med Marisol.
Og det, der ikke var mellem jer, blev til noget mellem jer.
Buck, hun lignede ikke bare Shannon.
Hun var Shannon.
Når jeg siger det højt... Det er svært at forklare.
Hun ville bare hjælpe.
Men så kom Marisol ind med Christopher.
Åh, Eddie.
Og i starten troede han, at hans mor var kommet tilbage.
Det gjorde jeg nok også.
Hvad sagde du?
Han er 13, ikke fem.
Han regnede det ud.
Da Marisol var gået, låste han sig inde, og han har ikke talt til mig siden.
Okay. Jeg er her nu. Hvad kan jeg gøre?
Det, du altid gør. Bare tal med ham.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal forklare det.
Du skal ikke forklare ham det, bare...
Du skal bare se til ham. Jeg er bekymret.
- Han vil ikke komme ud. - Han kan ikke holde dig ude.
Jeg vil ikke bryde døren ind, Buck. Han skal selv åbne den.
Det forstår jeg godt. Jeg siger bare...
- Marisol? - Aldrig i livet.
Mor? Far?
- Hvad laver I her? - Christopher ringede.
Jeg forstår, men jeg har ikke den oplysning.
Du må ringe til kommunekontoret.
- Kan jeg hjælpe dig? - Hej. Jeg skal besøge Mara Driskell.
Er du familie?
- Ja. - Så skriv dig ind.
Tredje dør til højre.
Okay, jeg graver lidt i det herfra, og så vender jeg tilbage til dig.
Godt.
Det siger vi.
- ...på værelset? - Jeg viser dig det.
Mara?
Hvor er det godt at se dig, skat.
Hvordan går det?
Det er nok et dumt spørgsmål. Jeg har det heller ikke for godt.
Denny og Karen savner dig også meget.
Bliver du behandlet godt her?
Jeg har noget med til dig.
Da jeg var i din alder, skrev jeg dagbog.
Jeg skrev alle mine hemmeligheder ned.
Og hvordan jeg havde det.
Når jeg skrev det ned, føltes det, jeg oplevede, mindre skræmmende.
Det kan måske også hjælpe dig.
Du sagde, at vi var en familie.
Du løj.
Vi er stadig en familie. Det har ikke ændret sig.
Vi vil altid være en familie.
Tager du mig så med hjem?
Undskyld mig? Jeg tjekkede. Du er ikke familie.
Undskyld.
Kan du ikke give os et par minutter mere?
Nej, du må ikke være her.
Lad os være!
- Mara, det er okay. - Du må ikke gå.
Vi ses igen snart, okay?
Jeg elsker dig, Mara.
Det er Hen.
Hvad?
Hvornår?
Åh gud.
Hvor blev de kørt hen?
Ringede han til jer kl. 02.00, og så hoppede I på et fly uden at sige det?
Det måtte vi ikke.
Han troede nok, at du ville tale os fra det.
- Hvad sagde han til jer? - At han så dig kysse hans døde mor.
- Det passer jo ikke... - Jo, lidt.
Okay.
Åh gud.
Hun kunne være Shannons tvilling.
Selv som død gør hun hans liv til et kaos.
Det er kun mig, der skaber kaos lige nu. Men det er slut.
Undskyld, jeg afbryder.
Cap er på hospitalet.
Hej.
Hvordan går det?
Jeg må ikke komme derind endnu.
Jeg gik i dit skab på stationen og fandt noget civilt tøj.
- Du vil nok ikke sidde her i papirkittel. - Tak.
- Hvis jeg kan gøre noget, så sig til. - Tak, Elaine.
- Har du talt med børnene endnu? - Nej. Jeg har ikke talt med nogen.
Vi er nødt til at tale om, hvem der kan have gjort det.
Efterforskeren siger, at branden brød ud ved soveværelset.
- Han var i huset. - Hvem?
Ham, der gjorde det. Han må have kendt husets udformning.
Tænker du på en bestemt?
- Du må gerne gå derind nu. - Tak.
Nej, jeg ved ikke hvem, men jeg skal nok sige til.
Fornavnet er Bobby eller Robert.
- Hen? Chim? Hvad er der sket? - Vi ved det ikke helt.
Ryerson fra 133 ringede. De rykkede ud til en brand i Bobby og Athenas hus.
- Han sagde, at Bobby fik hjertestop. - Hvordan har han det nu?
Det har vi prøvet at finde ud af. De vil ikke sige noget.
Venner?
Brandfolk, I har vel hørt det.
Vi har kun hørt lidt. Vi ved kun, at kaptajn Nash er her.
Han er i live, men i kritisk tilstand. Der går noget tid, før vi ved mere.
Hvad med hans kone, Athena Grant?
Han fik reddet hende, før han kollapsede. Hun er inde hos ham nu.
Jeg er her, skat.
Det håber jeg, at du ved.
Jeg elsker dig, Bobby Nash.
Undskyld.
Det var min skyld.
Jeg inviterede den mand hjem til os
uden at tænke på, hvordan det måske ville påvirke ham.
Eller hvad han kunne gøre ved dig.
Og jeg kan jo godt forstå det.
Jeg forstår det alt for godt.
For lige nu, er det kun vreden, der holder mig oppe.
Så jeg lover dig det her:
Det bliver mig, der får ram på ham.
Ingen andre.
Det gør jeg. For vores skyld.
Den sidste mand, der kom ind i vores hjem og prøvede at skade vores familie,
tryglede mig om at dræbe ham.
Men ham her...
Han behøver ikke at trygle.
Hej. Jeg skal besøge en patient. Bobby Nash.
- Er du en af hans brandfolk? - Henrietta Wilson.
Mange her beder for din kaptajn lige nu.
- Han ligger derinde. - Tak.
Var hans kone ikke inde hos ham?
Det var hun. Er hun gået? Jeg ved ikke, hvor hun er gået hen.
- Kan jeg hjælpe dig? - Du forskrækkede mig.
Jeg så dig stige ud af taxaen.
Jeg prøvede at ringe på, men dørklokken er nok smeltet.
Polly Martin. Fire huse til venstre fra jer.
- Familien Martin. - Athena Grant.
Det ved jeg.
Tænk, at vi aldrig har mødtes. Vi har boet der i 11 år.
Det har givet mange af os naboer så stor tryghed at vide,
at der bor en betjent i kvarteret. Vi har følt os mere sikre.
Jeg er virkelig ked af det, der er sket.
- Kom alle sikkert ud? - Alle kom ud.
Godt. Man kan erstatte ting men mennesker...
- Hvis jeg kan hjælpe... - Må jeg låne din bil?
- Maddie Han. - Maddie, det er Athena.
Athena? Hvem er Polly Martin?
Jeg lånte en civilists telefon.
Systemet i min patruljebil virker ikke.
Kan du hjælpe mig med en adresse?
- Ja. - Det drejer sig om Amir Casey.
- A-M-I-R, C-A-S-E-Y. - Øjeblik.
KØREKORT
Arbejder din Amir Casey som kørende sygeplejerske?
- Ja. - Så har jeg mødt ham.
En imponerende fyr. Er han i knibe?
Vi mistænker, at han kan være i fare.
- Hold da op. Okay. - Har du en adresse?
Ja. Marshall Avenue 7506. Atwater Village.
Tak, Maddie.
AFBRUDT
- Nå? - Hun er ikke på sin stue.
Ifølge Simpson har hun ingen skader. Er hun udskrevet?
Nej.
Det giver ingen mening. Hvorfor efterlod hun Bobby?
Og hvorfor er børnene her ikke? Der er noget galt.
Det er Maddie. Jeg har ikke sagt noget endnu.
- Hej. - Hej. Det er nok ikke noget.
- Men Athena lød mærkelig i telefonen. - Har du talt med Athena?
- Ja, for lidt siden. - Hvor er hun?
- Hun er på vagt. - Nej, hun er ikke på vagt.
Bobby og Athenas hus brændte ned i aftes.
- Hvad? - Jeg sætter dig på højttaler.
Hen er her. Vi er på Presbyterian lige nu, og Bobby ligger i respirator.
Åh gud, overlever han?
- Det ved vi ikke. - Hvad skete der?
Brandstiftelse.
Brandstiftelse?
Det kan ikke have med adressen at gøre.
- Hvis adresse? - Amir Caseys.
Amir?
Det navn kender vi ikke.
Han er kørende sygeplejerske og arbejdede på det hospital, I er på lige nu.
Jeg mødte ham på brandsårsafdelingen, da jeg så til Catherine Morris.
- Brandsårsafdelingen? - Ja, han er bekendt med ild.
1 Nyt foto
Sagde han, hvordan han fik arrene?
Nej, og jeg spurgte ikke. Athena ringede for at få hans adresse.
- Gav du hende den? - Ja.
For ti år siden boede Amir Casey i Minnesota.
Minnesota.
- Det kan ikke være tilfældigt. - Nej, det er det aldrig.
Maddie, sagde Athena andet?
Kun, at hun tror, at Amir er i fare.
Og jeg tror, at Athena er faren.
Stop.
Overbetjent Grant?
Bare Athena. Jeg er ikke i tjeneste.
Skal du ud at rejse?
Jeg skal til Bakersfield og arbejde. Jeg starter på mandag.
Det tror jeg ikke.
- Hvad tror du, jeg har gjort? - Du dræbte min mand.
Hvad taler du om?
Han ligger på intensiv.
Hans hjerte gav op.
Han inhalerede for meget røg, da han trak mig ud af den brand, du antændte.
Satte nogen ild til jeres hus?
- Du satte ild til mit hus. - Det kan jeg slet ikke.
Man skal bare bruge brændstof, ilt og en gnist.
- Det er ikke svært. - Det må jeg så tage dit ord for.
Jeg burde have vidst bedre. Sådan som du pludselig dukkede op.
Men Bobby var så sikker med hensyn til dig.
Så sikker på, at du var en god mand.
- Jeg overså alle advarsler. - Jeg antændte ikke den brand.
Jeg så det ansigtsudtryk, da du forlod mit hus.
Du hadede min mand. Ikke for det, du mistede, men for hvad han havde.
- Du kender mig ikke. - Jeg var dig.
Du har hende med.
Overalt.
Men aldrig fremme. Andre skal ikke se på hende.
Det er kun for din skyld.
Jeg havde også en Ayana.
Jeg ved, hvordan det er at skjule sig.
Når smerten og sorgen er så dyb og rå,
at man end ikke kan tale om den.
Man ved ikke engang, hvorfor man skal fortsætte.
Giv mig det.
Jeg hjælper folk. Jeg redder liv. Hun ville være stolt af mig.
Måske. Men at være et levende bevis på en død person er et ensomt liv.
Det gør en hård.
- Hvem mistede du? - Han hed Emmett.
Han blev dræbt under et kioskrøveri.
Det tog mig 30 år at finde den skyldige. Ham, der stjal min Emmett fra mig.
Og så dræbte du ham.
Du siger, at vi er ens, og jeg kan da godt se nogle ligheder.
Så hvis du har ret om mig, så må jeg have ret om dig.
Så du fandt manden.
Den grufulde mand, der ødelagde dit liv,
og så gjorde du det, som alle ville gøre.
Du dræbte ham, ikke?
- Jeg overvejede det. - Ja. Det gjorde jeg også.
Vi er også ens på denne måde, Athena.
Ingen af os er mordere.
Er du sikker?
Ja.
Du siger, at det ikke var dig. Det vil jeg lade dig bevise.
Jeg anholder dig.
- Vi har vist et problem. - Kender du dem?
Jeg vil tro, at det var dem, der brændte dit hus ned.
- Kartellet? - Mere eller mindre.
Jeg melder det.
- Hvad laver du? - Det er mig, de vil have.
Leder I efter mig?
Rør mig ikke.
Vi tror, at hun prøver at finde ham.
Hvis Athena tror, at han står bag det, så kunne hun godt finde på det.
Men hun bør ikke konfrontere ham lige nu.
Jeg vil foreslå hendes overordnede, at hun sender en vogn
over til hans hus og tjekker det.
- Jeg har brug for hjælp. - Kommer.
Hvad sker der?
- Jeg klarer det. - Godt.
Alarmcentralen.
Det er overbetjent Athena Grant med skilt nummer 1275.
Jeg er i industriområdet ved La Tuna Canyon Road. Jeg overværer en kidnapning.
Kan du beskrive den eller de mistænkte?
Tre latinamerikanske mænd i slut-tyverne. Offeret er en sort mand i fyrrerne.
- Jeg anmoder om forstærkninger. - De er der om cirka 14 minutter.
Du smiler. Jeg ville ikke smile, hvis jeg var dig.
Jeg forestiller mig, hvad kartellet vil gøre ved dig.
De kan ikke have autoriseret det her.
Op i røven med kartellet. Jeg arbejder ikke for dem.
- Det har jeg aldrig gjort. - Du samarbejder med dem.
Ikke længere. Nu samarbejder jeg med regeringen.
Et samarbejdende vidne, ingen sigtelser.
De beskytter mig. Jeg indgik en god aftale.
Vi må se, om aftalen holder,
når de hører, at du satte ild til en kaptajns hus.
Mener du ham, der tvang mig af vejen og lod mig ligge og dø?
Sådan var det ikke.
Jeg ved, at du dræbte mit barnebarn.
Nej, du dræbte ham ved at trække ham ind i din usle branche.
Det var din skyld. Jeg var bare katalysatoren.
Jeg har læst op på dig.
Jeg ville dræbe en, du havde nær.
- For sent. - Det ved jeg.
Vi er ens, du og jeg.
Du har ingen,
og nu har jeg heller ingen.
Gør nu bare det, du har tænkt dig at gøre. Eller vil du kede mig ihjel?
Jeg gør ikke mere mod dig, end du gjorde mod mit barnebarn.
Hvis du vil...
vil jeg lade dig trygle.
Jeg kan stadig udvise nåde.
- Skrid ad helvede til. - Efter dig.
Afsted. Afsted.
Hvem fanden er du?
Jeg er fru Bobby Nash.
Amir.
Denne brand forlader vi begge.
Tak, fordi du reddede mig.
Selv tak. Undskyld, jeg tog fejl af dig.
Du tog ikke fejl om alt.
- Det gør mig ondt med din mand. - Tak.
Overbetjent Grant!
- Vargas. - Der er en, der vil tale med dig.
Athena Grant.
Velkommen tilbage.
- Hej. - Det var på tide.
Var I helt i Shanghai og hente mad?
- Hvor er Denny? - Han er stadig på sit værelse.
- Han er ikke sulten. - Det er hårdt for ham, hva'?
Han og Mara kom godt ud af det.
Han spørger, om hun er okay. Hvad skal jeg sige?
Jeg vil berolige ham, men jeg vil ikke lyve for ham.
Vi ved det ikke.
Jo.
Hun er ikke okay.
Jeg besøgte hende på hjemmet.
Hvad fanden, Hen? Tog du derhen uden at sige det?
Og uden mig?
Du ville have talt mig fra det. Jeg havde brug for at se hende, Karen.
- Hvordan havde hun det? - Hun var bange og alene.
Hun er ved at trække sig ind i sig selv igen.
Fik hun ikke en ny familie?
Hun havde boet flere steder, før hun kom til os.
Hjemmet er nok det eneste sted, der vil tage hende.
- Hvor længe? - Hun vokser ud af systemet om syv år.
Hvordan kan én kvinde have så meget magt og bruge den så ondt?
- Hun må kunne tales til fornuft. - Der er én ting, vi ikke har prøvet.
Trygle.
- Kommer han sig? - Ja.
De beholder ham i et par dage mere, men det ser rigtig godt ud.
Jer fra station 118 bør have jeres egen fløj på det hospital.
Ja, ikke?
Er du okay?
Jeg troede, at vi faktisk mistede ham denne gang.
- Bobby har været den far, jeg ikke havde. - Din far lever.
Netop.
Jeg er en lille smule jaloux.
Jeg taler ikke med min far.
Og da jeg var på 118, havde jeg Gerrard. Det gjorde mig ikke til et bedre menneske.
Faktisk var kaptajn Gerrard som den far, jeg allerede havde.
Så har vi begge far-komplekser.
- Jeg har ikke. - Men det tror du, jeg har?
Det håber jeg.
- Talte du med Christopher? - Han lod, som om han sov.
- Du ved ikke, om han sover. - Det vidste du altid.
Kom her. Jeg laver te.
Jeg kvajede mig, men...
- Han er virkelig vred. - Ja. Fædre er mennesker.
Og det håndterer sønner ikke altid så godt.
Tak.
Jeg kan ikke fikse det uden ham.
Du kan ikke fikse det. Det skete. Han så dig med hende.
Det bragte mange følelser op i ham. Han får brug for tid til at bearbejde dem.
Og Eddie, det gør du også.
Hvad skal det betyde?
Christopher føler ikke, at det her er det rette miljø lige nu.
- Sagde min 13-årige det? - Han vil bo hos os i Texas i noget tid.
Hvad?
Det var derfor, han ringede. Og nej, det var ikke vores idé.
- Han spurgte selv. - Det er ligegyldigt.
Det kommer ikke til at ske. Han er et barn.
Jeg lader ham ikke løbe hjemmefra, fordi han er sur.
- Men han er 13. Du bør lytte til ham. - Skal jeg bare lade ham rejse?
Din søn prøver at fortælle dig, hvad han har brug for.
Vent ikke 30 år med at lytte. Det vil du fortryde.
Hvad så nu?
Den opdaterer softwaren. Wi-fien herinde er ikke god.
Vi har lige pakket dem ud. Hvordan kan softwaren allerede være forældet?
Jeg købte det basale. T-shirts, bukser, pyjamas.
Så har du til et par dage. Jeg returnerer det, du ikke kan lide.
- Fremskridt? - 2% siden sidst.
Hvorfor går du op i de telefoner?
Jeg kan ikke huske, hvad jeg har. Det er alt, vi har tilbage.
Arvestykker, dåbskjoler, fotoalbum... Alt det er væk.
- Alt, hvad vi har, er på dem. - Og herinde.
- Vi har stadig minderne. Og hinanden. - Ja.
Og det her.
Vi stoppede for at købe buketter på vejen,
men vi glemte kameraet, så retsbetjenten brugte min telefon.
Og Mays dimission.
- Har du et foto af mig på din telefon? - Klap i.
I printede det og fik det trykt på T-shirts,
som I tvang os til at bære til ceremonien, så alle vidste, hvem vi fejrede.
Du har ret. Alt, der er vigtigt, er allerede inde på denne stue.
Hej.
Jeg hører, at du skal rejse?
Er du sikker? For vi har sommer, men Texas-sommer er noget helt andet.
Jeg ved godt, at du er sur på din far.
Jeg forstår dig. Da jeg var i din alder, var mine forældre håbløse.
Hvis jeg havde haft seje bedsteforældre, var jeg også rejst.
Men efterhånden som man bliver ældre,
indser man, hvor rodet livet kan være.
Og noget af det, som man troede, de gjorde med vilje...
var bare fejl. De ville ikke såre en med vilje.
De havde bare selv noget at bearbejde.
Jeg troede, at hun fandtes. Men hun er ikke min mor.
Nej.
Tak.
Har du det hele?
Det, han har glemt, kan du sende, eller også køber vi noget nyt.
Jeg elsker dig.
Vil du ikke se på mig?
Nej.
Jeg ved, at du er vred, men du skal høre på mig.
Jeg elsker dig uanset hvad.
Du må gerne rejse med dine bedsteforældre. Jeg hader det, men jeg elsker dig.
Jeg lader dig rejse, men du kan altid komme hjem.
Hvis du skifter mening om fem minutter eller fem måneder,
så bare sig til.
Så henter jeg dig. Okay?
Okay, far.
Okay.
Hej.
Hvad så, Denny?
Hold da op, hvor fint. Fejrer vi noget?
Vi har en overraskelse.
Syv tallerkener. Kommer Buck?
En anden søskende.
Mara?
Mara, du er tilbage!
Denny!
Familieretshuset godkendte os som nødpleje.
Så hun skal bo her, indtil vi regner ud, hvordan hun kommer hjem til jer.
Det er midlertidigt, men vi kunne ikke lade hende bo der længere.
Du godeste.
Tænk, at I har gjort det.
- Tak. - Selv tak.
De har virkelig gjort det grundigt.
Hvad laver du her? Hvordan fandt du mig?
Hospitalet sagde, at du var udskrevet. Din kone sagde, du var her.
Der er noget over en nedbrændt bygning.
Selvom det ikke er ens eget hus, gør det ondt at se på.
- I det mindste kom alle ud. - Det gør mig ondt alligevel.
Det var et smukt hjem. Det var derfor, jeg blev oprevet, sidst jeg var her.
- Over huset? - Livet.
Dit liv.
Du har et hjem, en kone, folk der elsker og beundrer dig.
Jeg stod der og følte, at det var for let for dig.
Jeg fortjener det ikke.
Vi skal ikke tale om, hvem der fortjener hvad.
Det afgør de højere magter.
Men jeg har indset, at det liv, du har...
Måske har du fortjent det.
Når man mister alt, inklusive sig selv,
og når man er på sit absolutte lavpunkt, så er det lettest at blive dernede.
Men det gjorde du ikke. Du kravlede op. Du byggede op og klarede det bedre.
Jeg ved ikke, om jeg kan tilgive dig det, der skete den nat,
men jeg kan beundre dig for det, du har gjort siden,
og for det, jeg håber, du fortsætter med.
Du ved, at du ikke kan sige op.
Ja, det tror jeg.
Tror du, eller ved du?
Jeg ved det.
Godt. Så se at komme i gang.
Tak.
Hej.
Hej. Har du hørt fra Chris?
Ikke endnu, men mor sendte fotos. De tog ham med til søen. Han elsker søen.
Han har bare brug for tid.
Har I tjekket vagtplanen? Der er ingen kaptajn på den.
- Hvad? - Hen er da konstitueret kaptajn.
- Det troede jeg også. - Godmorgen, d'herrer.
Ingen kaptajn Wilson i dag?
- Jeg er blevet erstattet. - Af hvem?
Der har vi svaret.
- Cap! - Hvad? Han er tilbage!
- Pas på ham, Buck. - Nå ja, undskyld.
Må du allerede komme tilbage?
Jeg har det fint, så hvorfor ikke?
Nash, hvad laver du her?
Gerrard? Jeg har lyst til at spørge dig om det samme.
Jeg er kaptajn for 118.
- Nej. - Jo.
Hovedkontoret var bekymret over den manglende leder her på stationen.
Så jeg skal sætte skik på nogle ting.
- Er det en virkelig dårlig joke? - Sagde de ikke noget til dig?
Hvorfor? Han sagde op for to uger siden. Eller har du ikke sagt det?
Inspektion om ti minutter.
Til minde om RICO PRIEM 1957 - 2024
Tekster: Mille Dyre Egegaard