Jeg får ofte spørsmålet: "Hva er det som gjør oss annerledes?
Hva er det som skiller brannfolk fra vanlige borgere?"
Svaret er enkelt:
Vi går dit andre ikke vil gå.
I dag hedrer vi de medlemmene av LAFD som handlet så tappert
under katastrofen med cruiseskipet Oceanus Blue i fjor.
Stedfortredende kaptein Henrietta Wilson.
Brannkonstabel Howard Han.
Brannpilot Thomas Kinard.
Brannkonstabel Evan Buckley.
Og brannkonstabel Edmundo Diaz.
Uten deres utholdenhet og uselviskhet og uovertrufne dyktighet og lagarbeid
ville langt flere liv ha gått tapt.
Brannkonstabler, på vegne av Los Angeles brannvesen
takker vi dere.
Vi er ikke helt ferdige.
Kvaliteten på lagarbeidet som vises her,
er ikke bare en avspeiling av den enkeltes engasjement,
men også av lederskapet til kaptein Robert Nash.
Kaptein Nash,
for enestående tjeneste og lederskap både i og uten uniform
ønsker LAFD å hedre deg med denne tapperhetsmedaljen.
Kaptein.
Hva om jeg bare holder den?
Dette er ikke første gang disse folkene har dratt meg opp på land.
På mer enn én måte.
Jeg fortjener ingen medalje.
Du hadde rett de første fem gangene.
Sykt. Vi som trodde vi skulle få fyken,
og så fikk vi medaljer i stedet.
- Nyt det mens det varer. - Det er mottoet mitt.
Du vet vel at du ikke trenger å spise alt på bufféen?
Hvorfor ellers være her på en fridag?
Så det er ham? Den gamle sjefen din.
Ja, det er Gerrard.
Jeg antok at han var død, slik dere pratet om han.
Bare i hjertene våre.
Kinard.
Jeg trodde du byttet beite.
For fem år siden. Jeg er ved havnestasjonen.
Stemmer. Jeg hørte du fikk vinger.
Godt å se at du ikke har forandret deg.
Godt å se at du ikke har glemt det du har lært.
Gulvene her er pene og rene.
Du var en god lærer.
Når jeg ser skitt, tenker jeg på deg.
Takk.
Nå, hvor er medaljen din?
Jeg venter bare på refusjonen fra cruiserederiet.
Hva handler det der om?
Aner ikke.
Brannkonstabel Wilson?
Jeg ville bare gratulere deg personlig.
Olivia Ortiz.
Kommunestyremedlem Ortiz?
Det stemmer.
Jeg kondolerer så mye.
Takk.
Du må være stolt av heltekona di.
Det er jeg.
Dessverre ble ikke heltedådene hennes min sønn til del.
Mamma, kan vi få mer kake?
Er dette barna dine?
Dette er Denny og Mara.
Jeg hørte du bare hadde en sønn.
- Mara er den nye søsteren min. - De skal adoptere meg.
Så søtt.
Barn er slik en velsignelse.
Nyt stunden.
Ikke spis for mye kake.
Vet du, navnet ditt burde stått her også.
Jeg ba dem om det, men...
Jeg er jo ikke brannkonstabel.
Var det det du og Simpson kranglet om?
Det var ikke en krangel.
Han prøvde å få meg fra noe, men skjønte at det ikke gikk
og godtok det.
Godtok hva da?
Oppsigelsen min.
Jeg skjønner ikke hvorfor du ikke snakket med meg om dette.
Jeg pensjonerer meg bare. Det måtte skje før eller siden.
Du vet at ingen kan være i denne jobben for alltid.
Jeg trodde vi skulle prøve.
Jeg er lei av å prøve.
Det var slitsomt i kveld. Å stå på utstilling for sjefen
og opptre som dresserte seler.
Og alle tror vi er helter.
Du er det.
Jeg er ikke det.
Jeg vet at du er under stort press,
og jeg forstår behovet for et avbrekk eller for å si takk og farvel.
Men tenker du klart nå?
Med tanke på alt du har vært gjennom, mener jeg.
Mener du den levende påminnelsen om mitt største feiltrinn noensinne?
Ja, det er mye.
Du reddet livet hans.
Det gjorde ingen forskjell.
Hvis det er dette du trenger, støtter jeg deg.
- Unnskyld at jeg ikke sa det før. - Alt i orden.
Du overrasket meg bare. Du vet hva jeg syns om overraskelser.
Du er ikke den eneste.
Simpson ble også ganske overrasket da stjerne-kapteinen hans sa opp
under et arrangement som skulle hedre stjerne-stasjonen hans.
Han ba meg holde det for meg selv
til han vet hvordan han skal legge det fram.
Jeg må få av meg denne.
Og du er helt sikker på dette?
Å forlate 118?
Jeg har ikke mer å gi.
Har du skjønt det?
Skjønt hva da?
Hvorfor jeg virker så kjent.
Jeg vet ikke hva du mener.
Kom an.
Hver gang du tror at jeg ikke ser det, ser du på meg.
Gjør jeg?
Frustrerende, ikke sant?
Jeg var med i en TV-serie som het Svikt i systemet.
Har du vært med i en serie?
En av hovedrollene. En serie om en gruppe unge advokater
som kjemper mot justismord.
Jøss. En TV-stjerne?
Neppe.
Serien var på 13 episoder.
Eller sju. Det var alt de viste før den ble stoppet.
Men nå og da får folk det samme uttrykket som du har.
Som om de kjenner meg fra et sted.
Kanskje det er derfor.
Eller kanskje jeg bare liker å se på deg.
Så hvorfor har du ikke kysset meg?
Jeg visste ikke at du ville det.
Nei, det er ikke derfor. Jeg tror det er noe annet.
Jeg tror du er forsiktig med å slippe folk inn.
Ikke fordi du har blitt såret. Hvem har ikke det?
Jeg tror du er forsiktig fordi...
...du har mer å gi enn du tror noen kan klare.
Du har visst sett, du også.
Hei, jeg fikk melding om et nødstilfelle.
- Casey. - Hei. Beklager.
- Et øyeblikk. Jeg har... - Et nødstilfelle. Jeg vet det.
Det var jeg som ba dem varsle deg.
- Du er kona til kaptein Nash. - Unnskyld. Jeg måtte snakke med deg.
Så du løy til kollegene mine?
Jeg løy ikke.
Jeg tror mannen min er i trøbbel.
Du kan være den eneste som kan hjelpe meg med å redde ham.
Så han sa ikke noe om at han tenkte på å slutte?
Nei, men jeg tror ikke han hadde tenkt på det.
Det virket impulsivt.
Tja, jeg kjenner ikke mannen din,
men Nash virker ikke som en impulsiv type.
Vanligvis er han ikke det.
På den annen side ville han vanligvis ikke kjørt ut i ørkenen
for å ta en prat med en mann som ikke vil snakke med ham.
Greit. Jeg ser den.
Jeg vet at dette høres tåpelig ut.
En tullete kone med for mye fritid.
Nei, jeg ville nok ikke beskrevet deg sånn.
Men kan det være at du leser for mye inn i det?
Det eneste en er nødt til å lære seg i mitt yrke,
er å kunne lese folk.
Det er lett å henge seg opp i hva de sier og hva de gjør
og overse det som foregår under overflaten.
Hvis du vet hva du skal se etter, fins det et øyeblikk.
Du ser det når de bestemmer seg for at de ikke har mer å tape.
Det farer over ansiktet deres.
Og du mener du ser det i ansiktet til mannen din?
Bobby har balansert på stram line i mange år.
Prøver å omfavne det livet han har nå,
mens han hedrer det han har lagt bak seg.
Det har alltid vært en skjør likevekt.
Da du dukket opp, ble den likevekten forstyrret.
Han har falt.
Og du må hjelpe ham med å finne veien tilbake til fast grunn.
Ålreit. Få en stige opp til andre etasje.
Du ser oppgitt ut.
Disse adopsjonspapirene er overveldende.
- Jeg trodde høringen var en formalitet? - Du vet. Forberedt på det verste.
Det er vel det jobben vår handler om.
- Dette klarer du. - Mara har vært gjennom så mye.
Hun trenger å vite at hun er en del av en familie igjen.
Ønsk henne velkommen i familien slik du gjorde med meg her.
Det går bra.
Bare ikke glem at Mara og Denny ikke er de eneste ungene dine, hønemor.
Vent.
Ålreit. Hvorfor kveiler vi disse sammen?
- Det er protokoll. - Riktig.
Men hvis du lager ei sløyfe og stikker armen inn sånn,
går det raskere.
Bra, Ravi.
Opp med farta. Trappehuset. Andre etasje. Kom igjen!
- Klart. - Ålreit.
Hva skal du lage?
Ikke jeg.
Du.
Du er kokk i kveld. Få se hva du kan.
Jeg trenger fire redningsenheter og fire innsatsstyrker. Kom igjen!
Eddie.
Jeg gikk gjennom noen saker og fant denne. Tenkte på deg.
Behold den. Kan komme til nytte.
BØNNEBOK
Tenk at du lar ham kokkelere igjen.
- Han har blitt god. - Han hadde en god lærer.
Nå kommer de.
Jobben min er gjort.
- Hei. - Du var i ditt ess i dag.
Jeg snakker ikke bare om maten din.
Oi. Takk.
Ja.
Jeg sier det ikke ofte nok. Du har virkelig vokst.
Du er ikke den samme hissigproppen som da du begynte her for sju år siden.
Jøss. Er det så lenge siden?
Det er det.
Vel, jeg ser fram til sju år til.
Ja. Skal du treffe Tommy?
Du, jeg... Jeg vet at vi ikke har snakket om ham...
Hva er det å snakke om? Tommy er en bra mann. Han er bra for deg.
- Hvordan vet du det? - Vi har ikke måttet snakke om det.
Ha en god kveld, Buck.
Du, kaptein?
Ja?
Takk. Du vet, for alt sammen.
Det har vært en glede.
Hei, kan jeg hjelpe deg?
Hei. Ja. Jeg ser etter Eddie Diaz.
Beklager, dette er stasjon 118, ikke sant?
Ja da.
Du ser etter Eddie, sa du?
Ja. Jeg har lagd brownier.
Unnskyld. Hvem er du, sa du?
Kim.
Kim?
Vet du, han dro nettopp.
Søren. Jeg skulle ha ringt først.
Kunne du gitt ham disse?
Ja.
Bare si at jeg kan få fatet neste gang jeg ser ham.
- Det skal jeg. - Takk.
Den ser større ut i virkeligheten enn på FaceTime.
Ha det.
Hei.
Hei. Får jeg komme inn?
Så klart.
Hvorfor lusker du rundt bakdøra mi?
Jeg visste ikke hvem som var her.
Chris er på rommet sitt.
Ok, men Marisol... Hun er ikke her, ikke sant?
Nei. Hvorfor er du så snål?
Er det noe i browniene?
Det er kanskje et godt spørsmål.
Jeg vet ikke.
Hva er det?
Husker du da Shannon kom med et bidrag
til innsamlingen av julegaver på brannstasjonen, og det var...
Det var litt overraskende?
- Hva fikk deg til å tenke på det? - Dette var enda mer overraskende.
Eddie, hvem er Kim?
Kom hun innom stasjonen?
Ja.
Hun kom med kaker og ville treffe deg, Eddie.
Hun fikk det til å virke som om hun var kjæresten din.
Hun er ikke kjæresten min. Marisol er kjæresten min.
Kim er bare en venn.
Bare en venn som er prikk lik din avdøde kone?
Ja.
Hva har du på gang?
Ingenting. Jeg har ingenting på gang.
Vi møttes for noen uker siden da vi var på promenaden.
- Vi? - Ja, jeg og Marisol og Christopher.
Ok. Så de har møtt henne?
Nei, jeg...
Jeg så henne.
Og ja, hun lignet veldig på Shannon, så jeg gikk tilbake.
Det viste seg at hun var kjempehyggelig, så...
Vi innledet et slags vennskap. Det er alt.
Så dere treffes?
Vi har møttes et par ganger.
Vi har ikke et forhold. Det har ikke skjedd noe.
Dere har ikke hatt sex.
- Nettopp. Det er ikke det jeg vil. - Nei vel, så hva vil du?
Jeg vet ikke.
Vet den stakkars kvinnen at hun er en blåkopi av den døde kona di?
Det har ikke vært et tema.
Jeg er urolig for deg.
Ja.
Jeg også.
Ok, hvem vil ha dessert?
Jeg har nybakte sjokoladekjeks.
- Når begynte han å bake? - La oss heller si "nylig oppvarmede".
Selve bakingen fant sted på det nye markedet.
Jeg slo på en ovn. Det teller.
Kan jeg få to? En til senere?
Nei, det kan du ikke.
Møt meg på kjøkkenet om ti minutter.
Det hørte jeg.
Karen har unaturlig god hørsel.
Hører alt.
Kan jeg få en kjeks til, vær så snill?
Selvsagt, vesla.
Kom igjen.
Topp. Nå er de medsammensvorne.
Heller søsken.
Det går jo så bra med henne.
Jeg tror det var et vendepunkt å få treffe lillebroren.
Jeg føler at hun endelig stoler på oss og vil være en del av familien.
Det er min. Beklager.
Kapteinen overrasket i går. Han virket annerledes.
- Han var jo i godt humør. - Ja, kanskje for godt.
Særlig etter det han sa under seremonien. Det er noe på gang.
Jeg spurte Athena. Hun sa det ikke var noe å bekymre seg for.
Men?
Hun virket bekymret.
For hva da?
Hen, det var Deidra.
Adopsjonshøringen ble avlyst.
Vi skal ikke i retten på onsdag.
Hva har skjedd? Flytter de det?
Nei. Nei, det er...
Det er fjernet fra agendaen.
Dommeren har visst noen bekymringer angående søknaden vår.
Jeg trodde høringen bare var en formalitet.
Den skulle være det.
Deidra sa at hun aldri har sett noe slikt før.
Hun tror noen må ha snakket med dommeren, men hun vet ikke hvem.
Jeg vet hvem.
Går det bra?
Jeg er...
Hvis jeg ikke visste bedre, hadde selv jeg sagt at dette var meg.
Ja. Du låter som henne også.
Men jeg er ikke henne.
Jeg vet det.
Døde hun?
Ja, for nesten fem år siden.
Og dette er sønnen din?
Ja. Det er Christopher.
Ja, altså...
Jeg er ganske satt ut...
...men nå skjønner jeg hvorfor du har holdt avstand.
Og det var ikke riktig overfor deg.
Derfor ba jeg deg hit. Jeg måtte si det som det var.
Og si at jeg er utrolig lei meg.
Jeg burde ha visst at du var for god til å være sann.
Jeg likte deg virkelig.
Jeg likte deg også.
Hvordan vet du det?
Har du hengt sammen med meg
eller med henne?
Som jeg trodde.
Jeg var ikke klar over hvor mye jeg savnet henne.
Så fikk jeg se deg.
Et øyeblikk trodde jeg til og med at...
Hun var kommet tilbake?
Ja.
Eller, ikke egentlig. Det bare...
...føltes sånn.
Jeg mente ikke å føre deg bak lyset.
Men det gjorde du.
Hun var vel ditt livs kjærlighet.
Jeg tror det.
Ja.
Men jeg tror ikke jeg skjønte det da.
Shannon og jeg
tilbrakte mer tid fra hverandre enn sammen.
Jeg var i militæret, og hun var hjemme i Texas
og passet på ungen vår.
Da jeg kom tilbake, prøvde vi.
Det var vanskelig.
Hun gikk fra meg...
Så kom hun tilbake.
Og så døde hun.
Det høres ut som om dere to hadde noe uoppgjort.
Ja.
Jeg fikk aldri sagt alt det jeg ville si...
...eller hørt alt det jeg trengte å høre.
Beklager at jeg ikke er henne.
Farvel, Eddie.
- Kan jeg kjøre deg hjem? - Nei, det går bra.
Takk for at du kom.
Alt i orden.
Bobby er ikke her ennå, men han kommer snart hjem.
- Du har et vakkert hjem. - Takk.
- Vil du ha en kaffe mens vi venter? - Det hadde vært fint, takk.
- Hvor lenge har du bodd her? - Tja...
May var baby da Michael og jeg flyttet inn,
og Harry var ikke født ennå, så bortimot 20 år.
Michael var min første ektemann.
Og han...
Lever lykkelig i Florida med mannen sin.
- Jeg setter stor pris på at du gjør dette. - Jeg vet ærlig talt ikke hva jeg gjør.
Peptalk har aldri vært min greie.
Bobby er vanligvis ikke en som trenger det.
Det er som regel han som gir dem.
Jeg lurer på om ikke det har vært en forsvarsmekanisme.
Det er lettere å ignorere egne problemer når du fokuserer på andres.
Så barna...
Dine og eksens, antar jeg?
Ja. De har blitt veldig glade i Bobby.
Han er en heldig mann.
Han har fått seg et flott liv.
LIVREDDERPRIS
Jeg klarer ikke dette.
Jeg ønsker deg og kaptein Nash alt godt,
men jeg akter ikke å være den som holder ham oppe.
Vent. Vær så snill.
Amir, hva gjør du her?
Vil du gjøre opp for deg?
Du og kona di bør faen meg holde dere unna meg.
Hva i helvete var det?
- Hva tenkte du på? - Bobby...
Du vet hva han har vært gjennom.
Er det ikke litt for mye å be om at han skal gi meg en skulder å gråte på?
Du vil ikke snakke med meg, men kanskje med ham.
Hva skulle jeg si til ham?
- Hvorfor sa du opp? - Jeg sa jo det.
Jeg er sliten, jeg føler meg falsk, og jeg trenger en pause.
Ikke jug for meg.
Jeg visste fra første stund at det var en del av deg
jeg aldri ville komme nær. Smerten over å miste familien din...
Jeg kunne forestille meg hvordan det måtte være, men aldri forstå det.
Det beste jeg kunne gjøre, var å elske deg
og håpe at det var nok til å holde deg her.
- Jeg skal ingen steder. - Ikke det?
Du sover knapt, du sa opp jobben.
Du tar farvel med folk.
Det føles litt som at du får orden på sakene dine.
Det ville jeg aldri gjort.
Du sto en gang på kanten av en bygning og var klar til å slutte deg til de døde.
Det var lenge siden, og jeg var påvirket av LSD.
Det var det jeg sa til meg selv.
Jeg sier det til meg selv hver gang du blir mørk til sinns.
Men jeg husker det blikket.
Og du står på kanten av en bygning igjen.
Jeg skulle ikke vært her.
Jeg skulle dødd i brannen.
Men det gjorde du ikke.
Jeg la en plan for å fikse det. Jeg hadde en bok med 148 linjer.
Hver gang jeg reddet et liv, fylte jeg ut en linje.
Ett liv reddet for ett tapt liv.
Og hva skjer så?
Når du har reddet de 148?
Jeg skulle ikke vært her.
Og hvor er den boka nå?
Jeg kastet den i søpla den første gangen vi gikk ut sammen.
Hele denne tida uten å fortelle meg det?
Jeg ville ikke at det skulle berøre deg.
For sent.
Faen.
- Du kan ikke gå inn dit. - Brannkonstabel Wilson.
Du står ikke i avtaleboka mi.
Er dette en offisiell LAFD-visitt?
Det er i orden. Gi oss et øyeblikk, er du snill.
Greit. Kom med det.
Hør her, jeg er virkelig lei for tapet du har lidd.
Men det gir deg ingen rett til å bruke ei lita jente
for å ta hevn på meg.
Jeg prøver bare å hjelpe henne.
Er det å frata henne en kjærlig familie og et trygt hjem å hjelpe?
Du har visst høye tanker om deg selv, brannkonstabel Wilson.
Hva skal det bety?
Du gjorde en ærlig feil da du behandlet sønnen min.
Jeg bør kanskje si ikke behandlet ham.
Da folkene mine tok en kikk på deg,
fant jeg et urovekkende mønster.
Hva i svarte er det du snakker om?
For et år siden
døde en mann på en lykke-kongress.
Familien hans hevder at du drøyde med å få ham ut, og han døde på stedet.
Jeg måtte ta et valg.
Feilidentifiserte heiagjengledere.
En mistenkelig hendelse i et bankhvelv.
Tvilsomme prosedyrer i felten.
Stakk du virkelig hendene inn i brystkassen på en mann?
Jeg har bare gjort mitt beste for å redde liv.
Evelyn Fischer, 17 år,
på vei til en konsert i filharmonien.
Hun ble påkjørt og drept av en ambulanse som du kjørte.
Du bryr deg ikke om lidelsene du forårsaker.
Ikke snakk til meg om lidelse.
Du vil nok ta den telefonen.
Karen?
Hva er det?
- Jeg vil ikke dra. - Det ordner seg.
- Nei, jeg vil ikke dra. - Det ordner seg.
Hun er skremt. Kan vi roe ned litt?
Vent litt. Har du snakket med Deidra?
Hun er maktesløs. De trakk tilbake fosterhjemstillatelsen vår.
- Vi hadde ikke en høring en gang. - Kom igjen.
- Ikke rør søsteren min. - Nei, Denny.
- Ikke gjør dette verre. - Ikke la dem ta henne.
Vær så snill, det må finnes en bedre måte å gjøre dette på.
Dere skremmer barna.
Beklager. Vi må ta henne.
Men jeg vil være her. Vi skulle være en familie.
Bare...
Bare gi oss et øyeblikk. Vær så snill.
Vi er fortsatt en familie.
Selv om vi ikke er under samme tak.
Ok?
Du er datteren vår, og vi elsker deg.
Det må du aldri glemme.
Kom igjen, Mara.
Hei.
Hva gjør du her?
Du er vel alene?
Ja.
Jeg føler ikke at vi fikk sagt alt vi trengte å si.
Kim, hva gjør du?
Hvem er Kim?
Herregud. Du er virkelig helt lik henne.
Som hvem?
Som Shannon.
- Kanskje jeg er det. - Kim...
Og kanskje det er ting du trenger å si.
Ting du aldri fikk sagt. La meg få høre det.
- Jeg setter pris på det du prøver... - Vi fikk altfor liten tid sammen.
Var mer fra hverandre enn vi var sammen.
- Slutt. - Bare si det du trenger å si.
Jeg kan ikke.
Du må.
Du må la meg gå.
Jeg vil ikke.
Slipp det ut, elskling. Jeg er her.
Nei, du er ikke det.
Du gikk fra meg...
Shannon.
Hvorfor?
Jeg trodde du elsket meg.
Jeg gjorde det.
Jeg gjør det.
Men ikke nok.
Ikke nok til å bli.
Christopher fikk et brev.
Du prøvde å forklare det for ham.
Hva med meg?
Hvor var brevet mitt?
Jeg fikk bare en lapp der det sto at du hadde dratt.
Jeg var ingen perfekt ektemann. Jeg stakk også av...
...men jeg kom tilbake.
Ikke på grunn av noen forpliktelse,
men fordi jeg ikke kunne tenke meg et liv uten...
Uten deg.
Og vet du hva? Det kan jeg fortsatt ikke.
Men jeg lever det.
Men det er ødelagt. Jeg er ødelagt.
Og jeg kan ikke fikse det.
Dette er livet jeg har nå.
Dette er livet fra nå av.
Livet...
...uten deg.
Du skulle vært her med meg, elskling.
Og nå er du ikke det.
Vil aldri være det.
Unnskyld.
Mamma?
Hei, sønn. Jeg vekket deg vel ikke?
Nei da.
Vil du ha en drink?
Ikke si det til mora di.
Jeg tror ikke jeg burde...
Kom igjen. Vi må feire.
Feire hva?
Deg. Sønnen min, helten.
Jeg er ikke en helt.
Klart du er det.
Nei.
Folk sier det, men det er en løgn.
Så hvorfor ga de deg den der, da?
Den er tung.
Ikke sant?
Jeg får ikke puste.
Pappa, hjelp meg med å få den av.
Nei, sønn. Beklager.
Den der er din.
Men jeg har lagd noe til deg. Jeg tror du vil like den.
MIN SØNN HELTEN
Den inneholder alle du ikke reddet.
Helten Timothy P. Nash, 39, er død
Unnskyld at jeg ikke reddet deg.
Det var jeg som skulle redde deg.
Nå må du nok redde deg selv.
Kjenner du den lukten?
Athena!
Hei, Athena.
Kan du høre meg?
Kom igjen, elskling. Kom igjen.
Athena, kan du høre meg?
Kom igjen, elskling.
Kom tilbake. Kom igjen.
Kom tilbake.
Kom igjen.
Kom igjen, elskling.
Kom igjen, Athena. Kom igjen.
Sånn, ja.
Ja.
Sånn, ja. Dette går bra.
Ja, bare trekk pusten. Ok?
Hei. Her borte. Kom igjen.
Hun har tatt inn mye røyk. Gi henne oksygen.
Kaptein Nash! Hent LifeVac-en!
Hjertet hans stanset.
- Lad til 100. - Lader.
Trekk tilbake.
Tekst: Sissel Drag