Jeg bliver tit spurgt:
"Hvad er det, der gør os brandfolk anderledes end almindelige borgere?"
Svaret er enkelt. Vi gør det, ingen andre gør.
I dag hædrer vi de medlemmer af LAFD, som handlede så tappert
under Oceanus Blue- krydstogtkatastrofen sidste marts.
Konstitueret kaptajn Henrietta Wilson.
Brandmand Howard Han.
Brandslukningspilot Thomas Kinard.
Brandmand Evan Buckley.
Og brandmand Edmundo Diaz.
Uden deres vedholdenhed, uselviskhed og deres uforlignelige evner og samarbejde
var mange flere liv gået tabt.
Brandfolk, på vegne af Los Angeles' brandvæsen
og Los Angeles by takker vi jer.
Men vi er ikke færdige.
Kvaliteten af samarbejdet afspejler ikke kun jeres individuelle dedikation,
men også kaptajn Robert Nashs lederskab.
Kaptajn Nash,
for enestående tjeneste og lederskab, både i uniform og i fritiden,
vil Los Angeles brandvæsen gerne hædre dig med
denne tapperhedsmedalje.
Kaptajn.
Jeg holder den bare.
Okay.
Det er ikke første gang, de har trukket mig ud af suppedasen.
På flere måder.
Hvorfor skal jeg have en medalje?
Efter min mening gjorde I det rigtigt med de første fem.
Er det ikke skørt, at vi troede, at vi ville blive fyret, men så fik vi medaljer?
- Nyd det, mens det varer. - Det er mit motto.
Ravi, du behøver ikke at spise alt på buffeten.
Hvorfor ellers være her på min fridag?
- Nå, så det er din tidligere kaptajn? - Ja, det er Gerrard.
I taler om ham, som om han var død.
Kun i vores hjerter.
Kinard? Jeg troede, du var forflyttet?
For fem år siden. Jeg har været på havnestationen.
Nå ja, du fik dine vinger.
Det er godt, at du ikke har forandret dig.
Godt at se, at du ikke har glemt din oplæring, Han.
Gulvene skinner så flot.
Du var en god læremester. Når jeg ser snavs, tænker jeg på dig.
- Tak. - Hvor er din medalje?
Jeg venter bare på at få pengene tilbage for rejsen.
Hvad går det mon ud på?
Det aner jeg ikke.
Brandkvinde Wilson?
Lad mig lykønske dig personligt. Olivia Ortiz.
- Byrådskvinde Ortiz? - Nemlig.
- Det gør mig så ondt. - Tak.
Du må være meget stolt af din heltemodige kone.
Ja.
Desværre omfattede hendes heltegerninger ikke min søn.
Mor, må vi få mere kage?
Er de jeres børn?
Det er Denny og Mara.
Har du ikke kun en søn?
- Mara bliver min nye søster. - De adopterer mig.
Hvor bedårende. Børn er sådan en velsignelse.
Nyd det.
Nu ikke for meget kage.
Dit navn burde også stå på den her. Jeg bad dem om at skrive dig på, men...
Jeg er ikke brandkvinde.
Var det det, du og beredskabschef Simpson skændtes om?
Vi skændtes ikke.
Han prøvede at tale mig fra noget, men kunne ikke, og accepterede det.
- Accepterede hvad? - Min opsigelse.
Hvorfor har du ikke talt med mig om det?
Jeg går bare på pension. Det måtte jo ske på et tidspunkt.
Du ved lige så vel som jeg, at ingen kan blive ved.
- Jeg troede da, at vi ville forsøge. - Jeg er træt af at forsøge.
Det var udmattende. Simpson viste os frem som en flok trænede sæler.
Vi smilede, og alle tror, vi er helte.
- Det er du. - Nej.
Hør her. Jeg ved godt, at du er under et stort pres.
Jeg forstår, at du har brug for en pause eller har lyst til at gå din vej.
Men jeg frygter, at du ikke tænker klart.
Det er forståeligt efter alt det, du har været igennem.
Altså universets beslutning om at sende et levende bevis på min største fiasko?
- Du reddede den mands liv. - Det gjorde ingen forskel.
Hvis det er det her, du har brug for, så støtter jeg dig.
- Undskyld, jeg ikke sagde det før. - Pyt.
Du overraskede mig bare. Du ved, hvad jeg mener om overraskelser.
Du er ikke alene.
Simpson blev også ret overrasket over, at hans stjernekaptajn sagde op
til en begivenhed, der hædrede hans stjernebrandstation.
Han bad mig om at tie om det, indtil han har et spin på det.
Jeg må have uniformen af.
Og du er helt sikker på det her? At du vil forlade 118?
Jeg har ikke mere at give.
Har du regnet det ud?
Regnet hvad ud?
Hvorfor jeg virker bekendt?
Hvad mener du?
Årh, lad være.
Hver gang, du tror, jeg ikke ser det, kigger du på mig.
- Gør jeg? - Det driver dig til vanvid, ikke?
Jeg ved med i en tv-serie, der hed Failed System.
- Var du med i en tv-serie? - Fast.
En serie om et ungt hold advokater, der kæmper for at få uskyldige løsladt.
- Hold da op. En tv-stjerne? - Næppe.
Den serie holdt kun 13 afsnit. Nej, syv. De sendte ikke resten.
Men af og til får folk det samme udtryk, som du har.
Som om de kender mig et sted fra.
Måske er det det.
Eller også nyder jeg bare at se på dig.
Hvorfor har du så ikke kysset mig?
Jeg vidste ikke, at du ville.
Nej, det er ikke derfor.
Det er noget andet.
Jeg tror, at du er varsom med at lukke folk ind i dit liv.
Ikke fordi du er blevet såret. Det er alle.
Du er varsom, fordi...
du har mere at give, end du tror, andre kan holde til.
Du har vist også kigget på mig.
Jeg fik en besked om en nødsituation med en patient?
- Hr. Casey. - Beklager.
- Øjeblik. Jeg har lige... - En nødsituation, ja.
Jeg bad dem om at ringe til dig.
- Du er kaptajn Nashs kone. - Undskyld, men jeg må tale med dig.
Så du løj for mine kolleger?
Jeg løj ikke. Jeg tror, at min mand er i problemer.
Og du er måske den eneste, der kan redde ham.
Fortalte han ikke, at han overvejede at sige op?
Nej, og jeg tror ikke, at han selv overvejede det.
Det virkede impulsivt.
Jeg kender ikke din mand ret godt, men Nash virker ikke impulsiv.
Det er han heller ikke.
Men han kører heller ikke alene ud i en ørken
for at tale med en mand, der ikke vil tale med ham.
Okay. Fair nok.
Jeg ved godt, at det nok lyder skørt.
En tosset kone med for meget fritid.
Sådan vil jeg ikke beskrive dig.
Men kan det tænkes, at du overanalyserer?
Det eneste, man virkelig skal kunne i min branche, er at læse mennesker.
Det er let at lade sig rive med af, hvad folk siger og gør.
Og det er virkelig let at overse, hvad der foregår under overfladen.
Hvis man ved, hvad man skal se efter, så kommer der et øjeblik,
hvor man ser deres sande jeg, når de indser, at de intet har at tabe.
Det spreder sig over deres ansigt.
Og det udtryk har du set på din mands ansigt?
I årevis har Bobby gået på en line.
Han har prøvet at leve det liv, han har nu,
og samtidig prøvet at ære det liv, han forlod.
Og det var en svær balance.
Din ankomst i hans liv har bragt ham ud af den balance.
Han er faldet, hr. Casey.
Og jeg har brug for, at du hjælper ham med at finde tilbage på sikker grund.
Få en stige op til anden sal!
Du ser fortabt ud.
Adoptionspapirerne er overvældende.
- Er mødet ikke bare en formalitet? - Jeg forbereder mig altid på det værste.
Sådan gør man jo i LAFD.
- Du har styr på det. - Mara har kæmpet.
Hun skal vide, at hun er en del af en familie igen.
Byd hende velkommen, sådan som du bød mig velkommen her, så går det.
Men glem ikke, at Mara og Denny ikke er dine eneste børn, Hønemor.
Vent. Ravi, hvorfor folder vi dem her ude ved kanten?
- Det skal man. - Ja.
Men hvis man laver en løkke til armen, kan man nemmere bære den.
Sådan, Ravi.
Fart på, op ad trappen. Anden sal. Afsted, afsted!
- Klar. - Godt.
- Hvad laver du til os? - Det bestemmer du.
Du er kok i aften. Vis, hvad du kan.
Kalder centralen. Vi skal bruge fire enheder yderligere. Nu!
Eddie?
Jeg fandt den her og tænkte på dig. Gem den. Måske får du brug for den.
Tænk, at du lader ham lave mad igen.
- Han er blevet god. - Han havde en god lærer.
De kommer ud nu.
Jeg kan ikke lære jer mere.
- Hej, Cap. - Du var virkelig god i dag.
Og ikke kun i køkkenet.
Tak.
Selv tak.
Jeg siger det ikke ofte nok. Du har gjort fremskridt.
Du er ikke det impulsive brushoved, du var for syv år siden.
- Hold da op. Er det så længe siden? - Ja.
Jeg håber på syv mere.
Ja. Skal du over til Tommy?
Jeg ved godt, at vi ikke rigtig har talt om ham...
Og hvad så? Tommy er en god mand. Og god for dig.
- Hvordan ved du det? - Du har ikke haft behov for mig.
Godnat, Buck.
- Cap? - Ja?
Tak. Du ved... For det hele.
Det har været en fornøjelse.
Kan jeg hjælpe dig?
Hej. Ja. Jeg leder efter Eddie Diaz.
Det her er da station 118, ikke?
Ja.
Leder du efter Eddie?
Ja. Jeg har lavet brownies.
Undskyld. Hvem er du?
- Kim. - Kim?
Han er faktisk lige gået.
Øv. Jeg skulle nok have ringet først.
Vil du give ham dem her?
- Ja. - Jeg får bare fadet, næste gang vi ses.
- Okay. - Tak.
Stationen ser større ud end på FaceTime.
Farvel.
Hej.
Hej. Må jeg kommer ind?
Selvfølgelig.
- Hvorfor lusker du rundt ved min bagdør? - Jeg vidste ikke, hvem der var hjemme.
- Chris er på værelset. Vi har lige spist. - Okay, men Marisol er her ikke?
Nej, Hvorfor er du så sær?
- Er der noget i de brownies? - Det er faktisk et godt spørgsmål.
- Det ved jeg ikke. - Hvad foregår der, Buck?
Kan du huske, da Shannon donerede
til legetøjsindsamlingen på stationen, og det var...
- Det var overraskende, ikke? - Hvorfor tænkte du på det?
Det her var mere overraskende.
Eddie, hvem er Kim?
- Kom hun forbi stationen? - Ja.
Hun kom med bagværk, og hun ville besøge dig, Eddie.
Og hun fik det til at lyde, som om hun var din kæreste.
Det er hun ikke.
Marisol er min kæreste. Kim er bare en ven.
Bare en ven, der ligner din afdøde kone på en prik?
Ja.
- Hvad foregår der? - Ikke noget. Der foregår ingenting.
Vi mødtes for et par uger siden på promenaden.
-"Vi"? - Ja. Marisol, Christopher og mig.
- Godt. Så de har mødt hende? - Nej, jeg...
Jeg så hende.
Og ja, hun ligner Shannon ret meget, så jeg gik tilbage.
Det viser sig, at hun er virkelig sød, så vi blev venner. Ikke andet.
Ser du hende?
Vi har hængt ud et par gange. Det er ikke en affære, der er intet sket.
I har ikke haft sex.
- Præcis. Og det vil jeg slet ikke. - Hvad vil du så?
Det ved jeg ikke.
Ved den stakkels kvinde, at hun er en tro kopi af din afdøde kone?
Nej.
Jeg er bekymret for dig.
Ja. Det er jeg også.
Nå, hvem vil have dessert?
Jeg har friskbagte cookies med chokolade.
- Er han begyndt at bage? - De er bare varmet op.
- De blev bagt på markedet på 3rd. - Jeg tændte ovnen, det tæller.
- Må jeg få to? En til senere. - Nej.
- Køkkenet om ti minutter. - Det hørte jeg godt.
Karen har exceptionel hørelse. Hun hører alt.
Må jeg bede om en til?
Selvfølgelig.
Kom.
Fedt. Nu er de medsammensvorne.
Snarere søskende. Hvor klarer hun det bare flot.
Jeg tror, at det hjalp hende at se sin lillebror.
Nu stoler hun endelig på os og vil være en del af vores familie.
Det er mig. Undskyld.
Cap overraskede mig i går. Han virkede anderledes.
- Hvad? Han var i godt humør. - Ja, måske for godt.
Især efter ceremonien. Jeg tror, der er noget galt.
Ifølge Athena er der ikke grund til bekymring.
- Men? - Hun virkede bekymret.
- Over hvad? - Hen, det var Deidra.
Vores adoptionsmøde er blevet aflyst. Vi skal ikke mødes med dommeren på onsdag.
- Hvorfor? Flytter de mødet? - Nej. Nej, det...
Det er aflyst helt.
Dommeren har nogle betænkeligheder angående vores ansøgning.
Var mødet ikke bare en formalitet?
Jo.
Deidra sagde, at hun aldrig har oplevet det før.
Hun tror, at nogen har talt med dommeren, men hun ved ikke hvem.
Det ved jeg.
- Er du okay? - Jeg...
Hvis jeg ikke vidste bedre, ville selv jeg tro, at det var mig.
Ja. Du lyder også som hende.
Men jeg er ikke hende.
Det ved jeg.
- Døde hun? - For snart fem år siden.
Og han er jeres søn?
Ja.
Christopher.
Ja, altså... Jeg er ret overvældet lige nu, men...
Men nu ved jeg, hvorfor du var så distanceret.
Og det var ikke fair over for dig.
Det var derfor, du skulle komme. Jeg måtte sige det.
Og sige, hvor ked af det jeg er.
Du var for god til at være sand.
Jeg kunne lide dig.
- Jeg kunne også lide dig. - Hvordan kan du vide det?
Har du været sammen med mig
eller hende?
Det tænkte jeg nok.
Jeg vidste ikke, at jeg savnede hende så meget.
Før jeg så dig.
I et øjeblik troede jeg faktisk, at...
Hun var tilbage?
Ja.
Ikke rigtigt, men jeg...
Sådan føltes det.
Jeg ville ikke forlede dig.
Men det gjorde du.
Hun var vel dit livs kærlighed.
Ja, det tror jeg.
Ja. Men det vidste jeg nok ikke dengang.
Shannon og jeg var oftere adskilt end sammen i løbet af vores ægteskab.
Jeg var i militæret. Hun var hjemme i Texas og passe vores søn.
Da jeg kom hjem...
Vi prøvede.
Men det var svært.
Så skred hun.
Så kom hun tilbage.
Og så døde hun.
Det lyder, som om I havde noget uafklaret mellem jer.
Ja.
Jeg fik aldrig sagt alt det, jeg ville sige.
Eller hørt alt det, jeg havde brug for at høre.
Jeg beklager, at jeg ikke er hende.
Farvel, Eddie.
- Lad mig køre dig hjem. - Nej, jeg klarer mig.
- Tak, fordi du kom. - Selv tak.
Bobby er her ikke endnu, men han kommer snart.
- Sikke et smukt hjem. - Tak.
- Vil du have kaffe? - Ja tak.
- Hvor længe har I boet her? - Tja.
May var baby, da Michael og jeg flyttede ind,
og Harry var ikke født endnu, så snart 20 år.
Michael var min første mand.
- Og han... - Bor i Florida med sin mand.
Tak, fordi du gør det her.
Jeg ved ikke, hvad jeg laver. Jeg har aldrig været god til peptalks.
Bobby har normalt ikke brug for dem. Han plejer selv at holde dem.
Gad vide, om det har været hans forsvarsmekanisme.
Når man fokuserer på andres problemer, er det lettere at ignorere sine egne.
Så du har børnene med din eksmand, antager jeg?
Ja. Men de elsker Bobby.
Han er en heldig mand.
Han har fået skabt sig et dejligt liv.
PRIS FOR LIVREDNING
Jeg kan ikke.
Jeg ønsker dig og kaptajn Nash det bedste, men jeg vil ikke holde ham oppe.
Vent.
- Amir, hvad laver du her? - Vil du virkelig råde bod?
Så skal du og din kone holde jer langt væk fra mig.
Hvad fanden var det?
Hvad tænkte du på? Du ved, hvad jeg udsatte ham for.
Er det ikke lige i overkanten at bede ham om at lade mig græde ud hos ham?
Du vil ikke tale med mig, men måske med ham.
- Og sige hvad? - Hvorfor sagde du op, Bobby?
Jeg er træt og føler mig som en bedrager. Jeg må have en pause.
Hold op med at lyve for mig!
Jeg har altid vidst, at der var en del af dig, jeg ikke ville kunne nå ind til.
Smerten over at miste din familie.
Jeg kunne forestille mig den, men jeg kunne aldrig forstå den.
Jeg kunne kun elske dig og håbe, at det ville holde dig her hos mig.
- Jeg skal ingen steder. - Nej? Du sover ikke, du har sagt op.
Du tager rundt og siger farvel. Det føles, som om du gør dig klar.
Det ville jeg aldrig gøre.
Du stod engang på kanten af en bygning for at slutte dig til din familie.
Athena, det er længe siden, og jeg var på LSD.
Det sagde jeg også til mig selv.
Det siger jeg, hver gang du ender et dystet sted.
Men jeg husker det blik.
Og nu står du på kanten af en bygning igen, Bobby.
Jeg bør ikke være her.
- Jeg burde være død i den brand. - Men du døde ikke.
Det ville jeg rette op på. Jeg havde en bog med 148 linjer i.
Hver gang, jeg reddede nogen, fyldte jeg en linje ud.
Et liv reddet for hver af de døde.
Og hvad så bagefter? Når du havde reddet 148?
Jeg bør ikke være her.
Hvor er den bog nu?
Jeg smed den ud efter vores første date.
Og det har du aldrig sagt?
Jeg ville ikke involvere dig i det.
For sent.
Satans!
- Du må ikke gå derind. - Brandkvinde Wilson.
Vi har ikke en aftale i dag. Er det et officielt LAFD-besøg?
Det er okay. Giv os et øjeblik.
Fint. Sig frem.
Dit tab gør mig virkelig, virkelig ondt.
Men det giver dig ikke ret til at bruge en pige som bonde i din hævn over mig.
Jeg vil bare hjælpe pigen.
Tror du, at det hjælper at nægte hende en kærlig familie og et trygt hjem?
Du har høje tanker om dig selv, ikke, brandkvinde Wilson?
Hvad mener du?
Du begik en ærlig fejl, da du behandlede min søn.
Eller snarere ikke behandlede ham.
Da mine folk gennemgik dine rapporter, fremstod der et foruroligende mønster.
- Hvad fanden taler du om? - For et år siden...
døde en mand til en lykkekongres.
Hans familie hævder, at du forsinkede frigørelsen af ham, så han døde.
Jeg måtte træffe et valg.
Forvekslede cheerleadere.
Et mistænkeligt forhold i en bankboks.
Tvivlsomme fremgangsmåder i felten.
Havde du virkelig hænderne inde i en mands brysthule?
Jeg har altid kun gjort mit bedste for at redde liv.
Evelyn Fischer, 17 år gammel, på vej til koncert med filharmonikerne.
Hun blev kørt ned og dræbt af en ambulance, som du var fører af.
Du er virkelig ligeglad med den smerte, du forårsager.
Du skal ikke fortælle mig om smerte.
Du bør nok tage det opkald.
Karen?
Hvad er der galt?
- Jeg vil ikke. - Mara, det skal nok gå.
- Nej, jeg vil ikke. - Det skal nok gå.
Det er svært for hende. Kan I vente?
Øjeblik. Talte du med Deidra?
Hun kan intet gøre. De har inddraget vores plejelicens.
- Vi fik intet møde. - Kom så.
- Rør ikke min søster! - Denny!
- Gør det ikke værre. - Lad dem ikke tage hende.
Der må da være en bedre måde.
- I skræmmer børnene. - Beklager. Vi skal tage hende med.
Men jeg vil blive her. Vi skulle være en familie.
Bare...
Giv os nu lige et øjeblik.
Vi er stadig en familie.
Selv hvis vi ikke bor under samme tag.
- Okay? - Du er vores datter, og vi elsker dig.
Glem det aldrig.
Kom, Mara.
Hej.
Hvad laver du her?
Du er alene, ikke?
Jo.
Jeg synes ikke, at vi sagde alt det, vi skulle sige.
- Kim, hvad laver du? - Hvem er Kim?
Åh gud, hvor du ligner hende.
Ligner hvem?
Shannon.
- Måske er jeg hende, - Kim...
Og måske har du brug for at sige noget, som du ikke nåede at sige. Sig det.
Det er sødt af dig...
Vi fik så kort tid sammen. Vi var adskilt mere, end vi var sammen.
- Stop. - Sig det, du har brug for at sige.
- Jeg kan ikke. - Du skal.
- Du skal give slip på mig. - Det vil jeg ikke.
Bare sig det, skat. Jeg er lige her.
Nej, du er ikke.
Du forlod mig...
Shannon.
Hvorfor?
- Jeg troede, du elskede mig. - Det gjorde jeg.
- Det gør jeg. - Men ikke nok?
Ikke nok til at blive. Christopher fik et brev.
Du prøvede at forklare ham det.
Hvad med mig? Hvor var mit brev?
Jeg fik kun en seddel, hvor der stod, at du var skredet.
Jeg var ikke den perfekte mand. Jeg stak også af.
Men jeg kom tilbage.
Ikke fordi jeg skulle, men fordi jeg ikke kunne forestille mig et liv uden...
Uden dig.
Og ved du hvad? Det kan jeg stadig ikke.
Jeg lever stadig mit liv, men det er ødelagt.
Jeg er ødelagt.
Og jeg kan ikke fikse det.
Det er det liv, jeg lever nu.
Sådan vil mit liv bare være.
Livet...
uden dig.
Du skulle være her hos mig, skat.
Men det er du ikke.
Og det vil du aldrig være.
Undskyld.
Mor?
Hej, knægt. Vækkede jeg dig?
- Nej, det er okay. - Vil du have en drink?
Sig det ikke til mor.
- Det bør jeg nok ikke. - Kom nu, vi skal fejre det.
- Fejre hvad? - Dig. Min søn, helten.
- Jeg er ingen helt. - Jo, du er.
Nej. Det siger folk, men det er løgn.
Hvorfor fik du så den?
Den er tung. Ikke?
Jeg kan ikke få vejret med den på. Far, hjælp mig med at tage den af.
Beklager, knægt. Den der tilhører dig.
Men jeg har lavet noget til dig. Jeg tror, du vil elske den.
MIN SØN - HELTEN
Den indeholder alle dem, du ikke reddede.
Brandmand Timothy P. Nash, død
Undskyld, jeg ikke kunne redde dig, far.
Jeg skulle redde dig, knægt. Nu må du vist redde dig selv.
Kan du lugte det?
Athena!
Athena. Athena, kan du høre mig?
Kom, skat. Kom så.
Athena, kan du høre mig?
Kom nu, skat.
Vågn op, skat. Kom nu.
Kom så.
Kom så, skat.
Kom nu, Athena.
Sådan. Der var du, ja.
Sådan. Du er okay.
Bare træk vejret.
Hey! Herovre!
Hun har inhaleret rød. Giv hende ilt.
Kaptajn Nash! Defibrillatoren!
Hjertestop.
- Lad til 100. - Lader.
Væk.
Tekster: Mille Dyre Egegaard