Hei, mamma. Jeg vet at det er ei stund siden jeg var her sist.
Jeg hadde håpa å ha fått litt bedre orden på livet før jeg kom igjen.
Det var vel bare en ønskedrøm.
Jeg ville treffe deg nå, mens jeg... fortsatt kunne.
Jeg får kanskje ikke kommet på ei stund.
Havna i trøbbel på Applebee's- restauranten. Politiet ble innblanda.
Oddsen er 50/50 for fengsel.
De har noen nye greier som heter høyoppløsningskameraer nå.
Du ser meg klart som dagen idet jeg prøver å drukne restaurantsjefen i...
Du trenger vel ikke alle detaljer.
De siste åra har jeg bare holdt ut. Venta på at noe kunne gå min vei.
Alt som skulle til for å miste alt, var at et rasshøl kalte meg taper.
Husker du at du kom på turneringene mine? Alle ropte navnet mitt, heia.
Det føltes som om jeg hadde hele verden i ryggen.
Å gjøre deg stolt var den beste følelsen jeg noen gang opplevde.
Ville ikke at den skulle ta slutt.
Etter videregående har jeg gått på tap etter tap.
Ingen har heia på meg. Ingen har støtta meg.
Hadde ingenting å være stolt av. Jeg var bare et rotehue.
Det tok ei stund å innse det, men nå forstår jeg.
Fyren på Applebee's hadde rett.
Jeg er en taper.
Jo før jeg aksepterer det, jo bedre.
For man får ingen nye sjanser i livet.
Unnskyld for at jeg skuffa deg.
- Hei. Så tidlig du var oppe, da. - Ja, jeg fikk ikke sove.
Kanskje det er deg hun har det fra. Din tur.
- Hei. - Ja. Jeg tar en dusj.
Greit.
Hei, du.
Hei, vennen min.
Pappa har en storkamp foran seg.
En ny sjanse.
Denne gangen kan jeg ikke rote det til.
Hold fokus, Johnny. Hold deg balansert.
Pokker.
Angrip hardere.
Beklager, mann.
Jeg rota det til. Hva pokker feiler det meg?
Kom igjen. Hardere!
Konsentrer deg, Johnny!
Du må holde deg balansert.
- Hei! Nå tar vi en pause. - Nei, jeg kan fortsette.
- Daniel-san har rett. Spar energien. - Jeg har ikke begynt, engang.
Greit. Fyren er høy, altså. Jeg må jobbe med hoppesparkene.
Greit, er det jevnt til siste slutt, må du gå i angrepsstilling.
Jeg løper mot ham med en flygende tornado.
Ikke verst.
Det kan slå ham ut, men du gjør deg selv sårbar.
Hold deg bak og la ham komme til deg framfor at du vinner med et brifespark.
Sier fyren som slo meg med et brifespark.
Tranesparket funka bare fordi du løp rett inn i det.
Løper du rett inn i Wolf, løper du inn i ei sirkelsag.
Å ja? Jeg er også ei sirkelsag. Hent slagputene og møt meg utenfor.
Må hjelpe ham med å finne balanse.
Ja, jeg var redd for at du skulle si det.
Din jævel. Kom igjen!
Hold dem godt fast, jeg vil nødig slå deg ned.
- Fikk du nok søvn i natt? - Det går fint. Hold dem opp.
Hva faen gjør du? Plukk opp de jævla slagputene.
- Skal du hjelpe meg eller ikke, LaRusso? - Du... Du ville ha meg som sensei, sant?
Senseien vet når eleven er ute av kurs. Det gjør også en venn.
Jeg var sikker på seier gjennom alle kamper i livet.
Tap betød ingenting, for jeg visste at jeg kunne ha vunnet.
Men Wolf er yngre. Han er sterkere.
Ingen har slått meg hardere.
Helt siden 84 har jeg hatt lyst på omkamp.
Nå som det skjer, føles det som ei stor felle for å merke meg som taper for livet.
- Du er ingen taper. - Særlig.
Husker du Rocky?
Jeg vet at du er stor fan av Rocky III og IV, Mr. T. og Drago.
De er underholdende, men jeg syns at originalen er best. Uten sidestykke.
Husker du hvem som vant?
Rocky trente hardt gjennom hele filmen. Men hva skjedde på slutten?
Han kom så nær, og så tapte han. Følte han seg ille til mote?
Nei. Han gjennomførte uten knockout. For ham og alle føltes det som en seier.
Han fikk klemme kvinnen han elska, for det var alt som betydde noe etter kampen.
Det samme gjelder deg. Uansett hva som skjer,
har du folk rundt deg som bryr seg om deg, mann.
Inkludert han som står foran deg nå. Det er det som gjør deg til vinner.
- Du er ganske flink med senseigreiene. - Bra. For pausen er over.
Ja! Kom igjen!
Johnny virker helt utslitt. Han har slokna og snorker på sofaen.
- Treninga gikk vel bra, da. - Wolf har alltid det fysiske.
Vår fordel er Johnnys selvtillit. Har han den med seg, kan vi klare det.
Takk for at du lagde mat, mor.
Vil du fortelle alle den store nyheten, Miggy?
Ja. Jeg kom inn på Stanford.
- Hva? - Ja.
- Herregud! Så fantastisk! - Bra for deg, Miguel.
- Så de seieren din og tok kontakt? - Nei. De tok meg inn under turneringa.
Det lå i innboksen da jeg var på matta.
De ville ha ham fordi han står på og har karakter, ikke bare pga. karateråheten.
- Takk. - Gratulerer.
- Du fikk det du alltid ønska deg. - Og du får det du ønska deg.
Det ble en lykkelig slutt på videregående for oss begge.
Å! Det glemte jeg nesten.
- Jeg har med Samanthas avgangsgave. - Det hadde du ikke trengt, bestemor.
Tullprat. Når du er ferdig på videre- gående, får du en gave. Sånn funker det.
Vet ikke.
Jøss.
- Det er nydelig, bestemor. - Er du sikker, Lucille?
- Det må ha kosta en formue. - Det kosta meg ikke et øre.
Mr. Miyagi ga meg det. Ja, det er sant. Det tilhørte mora hans.
Da han måtte forlate Okinawa,
ga faren hans det til ham, slik at han kunne selge det om han trengte penger.
Mr. Miyagi solgte det aldri. Det hadde for stor affeksjonsverdi.
Da han gifta seg, ga han det til kona.
Under krigen gikk hun bort i Manzanar-konsentrasjonsleiren i USA.
Da stjal en vakt smykket.
- Forferdelig. - Hva gjorde Mr. Miyagi da?
"Politiet leter etter den skyldige etter voldelig ran og overfall."
"Jim Watkins ble innlagt på sykehus etter kraftig juling
og tyveri av verdifullt halskjede."
Han gjorde det han måtte. Han fant vakta og tok det tilbake.
Jeg visste ikke at han fortalte deg historien.
Vakten angrep Mr. Miyagi,
så da måtte han slå jævelen bevisstløs.
En sak har alltid flere sider.
Før han gikk bort,
ba han meg om å gi det til Samantha når tiden var inne.
Det føles som om tiden er inne.
La meg se om bestemor kan bruke fingrene. Ja. Vakkert.
Nydelig! Se på deg, da. Jeg er så glad i deg, jeg.
Mine damer og herrer.
Velkommen tilbake til den siste, avgjørende kampen
for å finne ut hvem som blir mester
i årets Sekai Taikai-turnering.
Sånn.
- Herregud. Så kult. - Tannfeen!
Tusen takk!
- Tusen takk! - Bare hyggelig.
- Min første autograf. - Min også.
Noe sier meg at det ikke blir deres siste. Hei. Julia fra Icon Branding.
Vi representerer utvalgte utøvere med markedsføring og merkevarebygging.
- Vi vil gjerne ha deg med på laget. - Er dette et jobbtilbud?
Et karrieretilbud. Og et veldig kult et.
Vi flyr deg til turneringer, demonstrerer varer, tar bilder og legger dem ut i SoMe.
Sånne ting. Det der er bare grunnlønna.
- Tory, det er... - Det endrer livet.
Du trenger ikke å svare nå. Vis den til advokaten din.
Det gjelder begge.
- Mener du det? - Helt klart. Vi så hva du fikk til.
Skader leges. Verden har lyst til å se dere to konkurrere side om side.
- Hva? - Å, herregud.
De røde mattene ser bra ut.
- Hør her. - Hei.
Vi kom ikke helt på godfot.
Det var nok godfoten, jeg knuste nesten kjeven.
Beklager det. Men etter det som skjedde i Barcelona,
ville jeg forsikre meg om at turneringa fortsatte uten problemer.
Men jeg vil gjøre det godt igjen.
- Mener du det? - M-m.
Velkommen til Sekai Taikai.
- Er det opptatt her? - Det... Ja.
Ja... Nei! Jeg... Det er overhodet ikke opptatt.
Med mindre du sier at du vil ta det tilbake.
Ja, Demetri. Siden jeg tok på det, er det det jeg sier.
Akkurat, ja. Er unnskyldningen min godtatt, da?
Ja, alle milliardene med unnskyldninger. Satte pris på blomster og godteri også.
Du ble helt klart litt overlegen.
Men jeg har også vært sånn, så jeg skjønner.
Du gjorde et lovbrudd, men så har du sonet tida di for det.
- Jeg savner deg. - Jeg savner deg også.
- Vi finner et mer privat sted. - Kampen begynner.
- Vi går glipp av all moroa. - Å nei, du.
Sett dere ned, mine damer og herrer. Kampen begynner om kort tid.
Hører du lyden?
Det er lyden av hjemmepublikummet ditt.
Alle du kjenner har kommet for å se kampen din.
Hvis du trodde at du kunne psyke meg ut før kampen, får du tenke om igjen.
Jeg er ikke her for å psyke deg ut. Dette kommer til å bli enkelt.
Jeg gjør det ikke lett for deg.
Jeg beundrer selvtilliten din,
særlig stilt overfor et ydmykende nederlag.
Uansett hva som skjer...
så har jeg familie og venner, og så har jeg elevene mine.
Jeg er allerede en vinner.
Det er bare halvveis sant.
Etter kampen stiller familien din opp for deg. For å trøste deg.
For å fortelle deg at alt ordner seg.
For å holde deg i hånda når du bæres ut herfra på båre.
Men det de ikke vet, er hvordan det faktisk føles
å tape en kamp av denne betydninga.
Men det vet du. For du har vært der før.
Du vet hvordan det er å stå på den andre sida.
Og du vet at det vil hjemsøke deg resten av livet.
Og med kameraene og dekninga som kampen fører med seg,
vil familien din og vennene dine aldri glemme det.
Selv ikke... din minste.
Hun er kanskje ikke klar over det nå, men hun vil bli kalt taper på skolen.
Akkurat som faren.
Jeg kunne brukket armen din nå.
Men det sparer vi til kameraene.
Du er ikke så selvsikker nå lenger, er du vel?
Mine damer og herrer, gutter og jenter.
Det er min ære og privilegium å informere om at det er tid for karate.
- Vær så god. - Takk.
Tror du at Lawrence har en kjangs mot denne fyren?
Nei. Han er ferdig.
Det har du nok rett i.
Dagens store senseikamp
avgjør hvilken dojo det er som vinner Sekai Taikai.
Denne gangen følger vi de tradisjonelle reglene fra All Valley-mesterskapene,
der man vinner med tre poeng.
Først har vi de regjerende mesterne fra Hongkong,
som ledes av senseien som var den yngste til å vinne Sekai Taikai noen gang.
Han er ubeseiret i sju karatekretser.
Han ble født Feng Xiao, men dere kjenner ham kanskje bedre under et annet navn.
Ta godt imot sensei Wolf
og Iron Dragons!
HEIA JOHNNY SLÅ FØRST
KAST HAM TIL ULVEN!
Hvor er Silver?
Og de som vil avsette dem, er en dojo vi kjenner godt her i dalen.
En applaus for den dobbelte All Valley-mesteren og dojoen hans.
- Det er... - Cobra Kai!
Dere hørte hva han sa.
Ta godt imot San Fernando Valleys egen
Cobra Kai!
Ja!
Heia Cobra Kai!
Jeg tror at jeg liker Daniel i svart gi.
Cobra Kai, Cobra Kai!
De anføres av senseien Johnny Lawrence.
Ja!
Nå får du dem for deg selv, Mr. Vidal.
Hei. Går det bra?
Ja, det går fint.
Innta posisjoner, utøvere.
Jeg vil se en god, ren kamp. Hele verdens øyne er retta mot dere.
Se mot meg. Bukk.
Se på hverandre. Bukk.
Klare?
Kjemp!
Var det alt?
Kom igjen.
Poeng til Wolf. Én-null.
Det går fint.
Noe er galt. Har aldri sett ham sånn. Det er som om han...
- Er redd. - Klare?
Kjemp!
Kom igjen, gamlefar.
Hei!
- Ikke poeng. Ulovlig kontakt med bakhodet. - Min feil.
Tilbake.
Klare? Kjemp.
Patetisk.
- For noe piss! - Det der er vel ulovlig?
Ikke poeng. Albue rett mot munnen.
- Neste gang får du ett poeng i trekk. - Da får jeg være mer forsiktig.
Det lover jeg.
Pause. Du blør. Gå til hjørnet ditt.
Snu deg. Knel.
Du må styre kampen. Bruk vinkler for å slå tilbake angrepet.
Jeg prøver. Han er for rask. For sterk.
Når begynte du å bry deg om det? Gi slipp på presset.
Det spiller ingen rolle om du vinner. Bare gjør ditt beste.
Ja, ja.
Vi er ferdige med å leke.
Klare? Kjemp!
Poeng.
Ta det med ro. Alt ordner seg.
Wolf. To-null.
Får han ett poeng til, blir Iron Dragons krona som Sekai Taikai-mestere.
Kom igjen, Johnny. Kom deg opp.
Han er helt ute av balanse. Vet ikke om Miyagi-Do hjelper.
Prøv noe annet, da. Du vet hvordan hodet hans fungerer, Daniel-san.
Du er senseien hans. Wolf vil tilintetgjøre ham.
Du må gjøre noe.
Ta det med ro. Snart er det hele over.
Still dere opp.
Klare?
- Pause! - Pause.
Det er ingenting du kan si.
Han kjenner sine saker. Er på et helt annet nivå.
- Hvilken dojo kjemper du for? - Hva?
Hvilken dojo kjemper du for?
Cobra Kai.
Fins det noe sånt som nederlag i dojoen din? Gjør det det?
- Nei. - Fins det frykt i dojoen din?
Nei.
Og jeg vet søren meg at det ikke fins smerte heller.
Så slutt å oppføre deg som ei lita pyse.
Kom deg ut og spark livskiten ut av rasshølet! Er det forstått?
Ja, sensei.
Still dere opp, utøvere.
Kom igjen!
Klare?
Kjemp!
Er det alt du har?
- Poeng! - Ja!
- Å ja! - Ja!
- Ja da!
To-én.
- Ja! Kom igjen! - Ja!
Greit. Greit.
Still dere opp, utøvere.
Kom igjen, sensei!
Klare?
Kjemp!
Slipp!
- Kom igjen, mann. - Slipp!
Ingen poeng. Kne i siden.
Kom igjen, Johnny!
Poeng til Lawrence.
- Ja! - Ja!
To-to.
- Fy flate! Så dere det? - Ja!
Den som får neste poeng, vinner.
Dette er siste poeng, Daniel-san, men Johnny ser sliten ut.
Pause!
Dette er siste pause. Gå ut på sidelinja.
- Har du noe igjen å gi? - Nok til å gi ham juling.
Selvtilliten er tilbake. Husk hva du lærte på Miyagi-Do.
Tro du meg. Du må være i balanse. Vær forsiktig. Fyren er forbanna.
Det er jeg også.
Still dere opp.
Den som tar poeng nå, vinner.
- La oss ikke utsette det uunngåelige. - Se på meg. Bukk.
Se på hverandre. Bukk. Klare?
Kjemp!
Poeng. Vinner!
Ja!
- Det var det jeg sa! - Han klarte det!
Kom igjen.
Ja, Cobra Kai!
Er det over? Vi vant!
Flytt deg!
Du ga ham juling, pappa.
Du klarte det, sensei.
- Unnskyld. - Hei.
Bra trekk. Du lot ham komme til deg.
Kunne ikke ha klart det uten deg. Eller deg.
- Skal vi ta ham? - Kom igjen!
- Ja! - Ja da!
Det er gutten sin! Ja!
Johnny! Johnny!
Sett meg ned. Må treffe jenta mi.
Carmen.
- Hei. - Min ektemann, verdensmesteren.
- Jeg elsker deg sånn. - Jeg elsker deg.
Hvor er jenta mi?
Hei.
- Bra jobba, sensei. - Ikke en dårlig måte å gi seg på, vel?
Hvem prøver du å lure? Du kommer alltid til å være sensei.
Du elsker det. Du er flink til det.
Og jeg ville ikke ha endra på det for noe i verden.
Mine damer og herrer.
Jeg skal herved overrekke pokalen til vinnerne av årets Sekai Taikai.
Nå er de offisielt blitt verdens beste dojo.
Cobra Kai!
Ja!
- Ja! - LaRusso.
Kom hit.
Du er en bra fyr, Lawrence.
- Ja! - Cobra Kai!
Cobra Kai! Cobra Kai!
Herregud!
GLAD I DEG
GeNi
GIR DEG ENERGI DAGEN LANG
FORHENVÆRENDE RIVALER VINNER MIRAKULØST. AMERIKANSK DOJO VINGEKLIPPER DRAGENE.
Jeg er så glad i deg! Ring meg hver dag, OK?
Selv om det er midt på natta.
- Det skal jeg. - Hver dag.
Tro det eller ei, men jeg kommer til å savne deg skikkelig.
Og jeg deg.
Jeg har et eget lager med Uncrustables i fryseren i garasjen.
De spiste jeg for seks måneder siden.
Du er så dust.
Kom igjen.
OK, vesla. OK.
- Jeg vil bare... - Jeg vet det, pappa.
- Slapp av. Jeg holder meg i trygghet. - Tenker ikke på det. Men hold deg trygg.
Hør her.
Jeg vet at de siste årene ikke har vært enkle for deg.
Men av dem ble du sterkere enn noen gang før.
Ikke misforstå. Jeg vil alltid være litt nevrotisk, for sånn er jeg bare.
OK?
Men jeg...
Jeg er så stolt av den du har blitt.
Og jeg kommer til å savne deg veldig.
- Jeg kommer til å savne deg også, pappa. - Ja. Det bør du.
Jersey-knoke?
Valley-knoke.
Greit. OK.
OK.
God ettermiddag, alle passasjerer.
Det er klart for ombordstigning for alle boardingsoner på flight 55 til Okinawa.
Sam!
Hva? Hva gjør du her?
Er ikke dette veien til Okinawa?
Hva? Jeg trodde du skulle på sommerskole på Stanford.
Stanford utsatte inntaket før, da kan jeg utsette dem i et par uker.
Jeg har tenkt så mye på at vi ikke fikk utforska Barcelona,
og jeg kan hjelpe deg med å finne deg til rette. Jeg vet at det er galskap.
- Vi skal til ulike steder snart, men... - Snart kan vente litt til.
Ja.
Du har ikke Mr. Miyagis smykke på?
Det, ja. Jeg har det i veska.
Det var bare et annet jeg virkelig ville ha på i dag.
Kom hit.
Det er fullt, folkens.
- Kom igjen! - Ja.
Jeg forsto at det ville skje. Derfor åpner vi et nytt senter også.
Og deres mann, sensei Stingray,
skal holde et nybegynnerkurs i helgene. Så begynn å tøye ut, småen.
Se hit, lille rødtopp.
Akkurat nå er du selve bildet på motløshet, men hør her.
Det holder ikke i Cobra Kai. Du må være hardfør.
Du må klare å holde ut.
Å se dragen inn i øynene og uten våpen i hånd,
bare med hjertet og egen vilje klare å...
- Hei, mamma. - Kom igjen!
Det passer dårlig. Jeg står midt i...
OK. Jeg plukker opp tøyet fra rens på vei hjem.
Kan det vente et par timer? Jeg... Greit. Slutt å rope. Jeg kommer.
Ja. Mødre er ikke fienden.
Greit. Jeg må gå. Offisielle dojoplikter.
Tenk over livsvalgene deres mens dere venter.
Og gi meg 100 hopp inn og ut.
Jøss. De hører faktisk på meg.
For de fleste er dette første dag.
Det er ærlig talt ei stund siden jeg underviste her.
Sist jeg var her,
prøvde jeg å ta innover meg ordene på veggen.
Jeg lærte egenhendig at hvis man lever hele livet sånn,
så blir man et rasshøl.
Derfor avviste jeg alt.
Men senere fant jeg ut at det ikke bare fins én vei til målet.
Vil du bli så god du kan bli, må du lære deg mer enn én disiplin.
I tillegg til Cobra Kai...
Sånn, ja. Til siden.
...skal dere alle lære Miyagi-Do.
- Dere får lære forsvar. - Venstresirkel.
- Indre styrke. - Høyresirkel.
Fra en av verdens beste senseier. For aggresjon er ikke alltid svaret.
Noen ganger er tålmodighet og forsvar nøkkelen til seier.
Men det kan jeg ikke lære dere. For min spesialitet er angrep.
"Angrip først."
Det betyr å være aggressiv. "Slå hardt."
Det betyr å gi alt.
"Ingen nåde." Det betyr å ikke være snill gutt eller jente.
Den er den vanskeligste å forstå.
Men er dere for snille, kommer verden til å tråkke på dere.
Mange av dere har hele livet fått høre at dere er helt unike.
Det blir det forandring på nå.
Jeg snakker til deg, brilleslange. Herregud. Ta av deg brillene.
Kjøp kulere briller eller bruk linser. De vil jeg aldri se her igjen. Forstått?
Ja.
- Er det forstått? - Ja, sensei!
Vi trener ikke for å bli barmhjertige her.
Men jeg skal få fram det beste i dere.
Miguel Diaz er kanskje verdensmester nå,
men da han kom hit første gang, var han en skikkelig tosk.
Som denne gutten.
Kanskje ikke så ille som ham. Men det har seg sånn
at Cobra Kai forvandla Miguel fra beta-andunge til alfasvane.
Det spiller ingen rolle om dere er tapere nå.
Gi det tid, så gjør jeg dere til mestere.
Dere må bare slutte å være svake grinunger og bli den sterkeste versjonen av dere.
- Klarer dere det? - Ja, sensei.
- Hørte ikke? - Ja, sensei!
- Jeg hører dere ikke! - Ja, sensei!
Få høre.
Serien foregår i Hill Valley rundt 1985.
Vi trenger Wilson, Thompson og Zane, så får vi grønt lys.
Billy er en venn. Lagde et kunstverk til entréen min. Enkelt.
Hvorfor ikke Crispin? Spørre Mike direkte?
- Vi kan gjøre det stort. - Flott.
- Vær så god. - Takk.
Ungdommene er utålmodige etter All Valley.
Ja, den kommer før du vet ordet av det. Det minner meg på noe.
Jeg tenkte at det kanskje hadde vært bra for Anthony å komme inn som Cobra Kai.
Godt for ham med en nøytral sensei.
Ja, for pokker. Funker for meg. Han begynner å gjøre det bra.
Devon kan kjempe for Miyagi-Do. Hun trenger mer forsvarstrening.
- Den er god. - Jeg ville spørre deg om noe.
Har du noen gang fått en sånn i posten?
- Ja. Regning på eiendomsskatt. - Betalte jeg ikke skatt da jeg kjøpte?
- Jo, men du må også betale denne. - Mener du det?
Ja, det er ikke annerledes enn bedriftsskatten for dojoen.
- Du skal få møte regnskapsføreren min. - Sender han meg også regning?
Ja.
Jeg skal tømme blæra. Ikke bestill uten meg.
Hadde ikke en fluesmekker funka bedre?
Den som kan fange ei flue med spisepinner, får til hva enn det skal være.
Mr. Miyagi! Se!
Se.
Nybegynnerflaks.
Minnene bærer vi alltid med oss.
Tok den.
Ingen nåde.
BASERT PÅ ROLLEFIGURENE SKAPT AV
Tekst: Fredrik Island Gustavsen