Kai kuri laidą penkias dienas per savaitę
52 savaites per metus, ne viskas pavyksta.
Būtinai atsiranda trūkumų.
Ir netobulumų.
Taigi, tu susitaikai su trūkumais.
Trūkumai tampa laidos dalimi.
Negali būt išrankus.
Žmonės ateina ir išeina.
Imi suprasti, kad nėra nepakeičiamų.
Aš dirbau 15 metų.
Privalėjau juoktis iš keturių skirtingų meteorologų pokštų.
Tada supranti, kad pakeičiamas tapai ir tu.
Šiam laikotarpiui šios priemonės - būtinos.
Sunku išlaikyti pusiausvyrą tarp
viruso plitimo sustabdymo...
Dieve mano.
...šalyje, esančioje
toli nuo epidemijos židinio
- nekeliant panikos... - Tikras Armagedonas.
Mes visi mirsime. Neįtikėtina.
- Tikrai. - Pasaulio pabaiga.
Dieve.
Man reikia namo. Pas vaikus.
Kada išvyksti?
Dabar pat negaliu.
Keliauti dabar nėra pats tinkamiausias laikas.
Kiek mums liko iš tų dviejų savaičių? Pora dienų?
Italijos vyriausybė primygtinai...
- Ar gerai? - Gerai ar negerai,
jokio skirtumo. Aš laiko sustabdyti negaliu.
Norėjau pasakyti, aš atsiprašau.
Neatsiprašinėk. Tada atrodai silpnas.
Paola.
...229 patvirtinti atvejai...
Kas yra?
...didės visose kaimyninėse šalyse,
esant atviroms sienoms Europoje...
Kadangi išvykstu, noriu tavęs kai ko paprašyti.
Galvojau apie tai porą dienų.
Bet neturėjau progos paprašyti.
Bet dabar, kad jau išvykstu...
Gal galėtum ištrinti mano interviu?
...Šv. Morkaus aikštėje, Venecijoje.
Žinau... Ne tai, kad aš tavim nepasitikiu.
Tikrai?
Taip.
Nes skamba būtent taip.
Ne. Tu čia niekuo dėta.
Aš nepasitikiu pasauliu.
Tokie dalykai išplinta.
Ir nebūtinai dėl konkretaus žmogaus kaltės.
Tau vis dar rūpi, ką žmonės apie tave mano.
Po galais, taip. Rūpi.
Nenoriu, kad mano vaikai išgirstų kai kuriuos dalykus iš to interviu.
Neduokdie vaikai pamanys, kad esi trimatis.
Žinai, ką? Pasauliui nereikia sudėtingų dalykų.
Niekas nenori sudėtingų, visi nori lengvai virškinamų dalykų...
Aš ištrinsiu tą interviu.
Niekas nesužinos tavo tikrų minčių ar jausmų.
Kaip nori.
Paimsiu kompiuterį ir grįšiu,
kad matytum, kaip ištrinu.
Nebūtina, aš pasitikiu tavim.
...turėjo kontaktų su asmenimis, grįžusiais iš Kinijos.
- Ko tau čia reikia? - Įleisk mane.
- Negaliu. - Gali.
- Privalai mane įleisti. - Aleks.
Turėjau kontaktų su užsikrėtusiu koronavirusu. Aš - karantine.
- Man nusispjaut. - Tai - nesaugu.
Man nusispjaut. Aš pragarą perėjau, kad čia atsidurčiau.
Taip, kaip tau tai pavyko?
- Kaip tu mane radai? - Įleisk mane!
Kažkas kitaip. Tu naujai šlubuoji?
Tu kalbėjai su Megė Brener.
Ir pasakei, jai kad atstotų!
Kodėl Megėi Brener pasakei, kad atstotų?
Ar ne tai norėjai, kad pasakyčiau?
Mes ne itin draugiškai išsiskyrėm, todėl ir pasakiau jai, kad atstotų.
- Tu nepasakei ne. - Rimtai,
iš visų dalykų, dėl kurių gali ant manęs pykti,
išsirinkai būtent tai?
Tu nepaneigei! Tu nepasakei ne.
Nemaniau esant reikalinga pagerbti jos atsakymu.
Tai nėra nei Megės reikalas, nei kieno kito, bliamba.
Kodėl tu toks idiotas?
Žinoma, kad tai niekieno reikalas.
Bet tu to nepaneigei.
Tu nepasakei ne. O dabar tai atsidurs knygoje.
Dėl to tu čia?
Ko tau reikia?
Noriu, kad pasakytum visiems, kad tarp manęs ir tavęs sekso nebuvo.
Susekei mane čia ir atskridai į Italiją?
Taip. Juk negaliu to prašyti nei telefonu, nei elektroniniu laišku.
Nenoriu, kad šis pokalbis atsidurtų prakeiktame debesyje.
Devynių valandų skrydis, nieko tokio,
nedidelė kaina už tai, kad manęs niekas niekada nesietų su tavo pimpalu.
Geriausia, ką gali padaryti, pamiršti
- ir daugiau to neprisiminti. - Bepigu tau kalbėti.
Aš turiu gyvenimą, bliamba.
- Aleks, aš negaliu. - Ne.
Neturi teisės atsisakyti.
Neturi teisės... Iš visų žmonių, tu negali atsakyti man.
Tu nežinai, ką man teko išgyventi.
Aš pabėgau iš debatų.
Dėl mano kaltės?
Ne, dėl savo. Bet tu dėl to kaltas.
- Ar tau viskas gerai? Žuvo kas? - Ar man gerai? Ne!
Matai mane?
Ar tu bent klausei manęs?
Aš pabėgau praėjus pusantros savaitės po to, kai grįžau į laidą.
Aš pabėgau iš debatų.
Užsisakiau reisą į karščiausią zoną už 7 000 km
ir apie tai nepasakiau nė vienam žmogui.
Kaip manai, ar tai darytų žmogus, kuriam viskas gerai?
Spėju, visiems dabar blogai, taigi, draugija - tinkama.
O Dieve. Išjunk tą savo filosofinį pradą.
Jis nekalba taip protingai, kaip tau atrodo.
Išplatink pranešimą.
- Tarp mūsų nieko nebuvo. - Aleks, nebenoriu meluoti.
Tu gal juokauji?
Rimtai? Dabar tu per geras, kad meluotum?
Dabar esi toks gerutis ir nemeluosi, kai mano gyvenimas žlunga?
Kodėl turėčiau? Kodėl tai žlugdo tavo gyvenimą?
Nes aš apsimelavau nacionalinėje televizijoje,
kai Lora Peterson
pribloškė mane savo sušiktu klausimu:
„Kokia buvo jūsų santykių su Miču Kesleriu esmė?”
Tikrai manai, kad tai sužlugdys tavo gyvenimą?
Kad tave susies su manim?
O kaip tau sekėsi po to, kai tave susiejo su tavim?
Praradai karjerą? Iširo šeima?
Buvai išstumtas iš visuomenės?
Ar tavo gyvenime iš viso liko kokia nors prasmė ir tikslas?
Sužinoję, kad miegojau su tavim, visi mane pasmerks.
Gerai, parašysiu.
Esu padaręs daug ką, dėl ko gailiuosi.
Nesididžiuoju krūva savo sprendimų.
Bet, nepaisant pasibjaurėjimo,
aš esu tas nusidėjėlis. Tad puikiai žinau, kad nesu angelas.
Bet aš maniau, kad tu prašai to,
kad pasaugotum Lizę,
ar kad Džeisonas nepasijustų kvailai,
tačiau, pasirodo, pats sekso abipusiu sutarimu faktas
yra toks begėdiškas, jog gali sužlugdyti tau visą gyvenimą.
Aš parašysiu. Nieko tokio.
Viskas gerai. Ar tai - viskas?
Nematei, kur palikau cigaretes?
Labas.
Nieko tokio. Aš pati susirasiu.
Vajė. Ką?
Neįtikėtina. Štai kodėl palikai vaikus?
Čia - ta beprotė iš kavinės video.
Aš nepalikau savo vaikų. Niekada nepalikčiau.
Nereikia čia tavo apsimestinio pasipiktinimo, Aleks.
Nežinojau, kad tavo vaikai - čia.
Atsivežei juos? Derėjo pasakyti.
Tu labai klysti. Visų pirma,
- ji vardu Paola ir ji - ne beprotė. - Aš to neklausiau.
Ji - puiki ir protinga moteris,
ir mūsų labai geri santykiai,
- kurių neketinu gadinti seksu. - Aišku.
- Ji - dokumentalistė. - Dokumentalistė.
Taip, ir labai nebloga. Labai talentinga.
- Neabejoju, kad talentinga. - Nepradėk.
Ji - pati sau priešė,
ir aš ją labai gerai suprantu, todėl aš jai padedu.
Su tavo pagalba ji taps kita Leni Rifenštal.
Rimtai, kas ji tau? Kryžiaus žygis?
- Nusprendei tiesiog jai padėti? - Žinoma. Būtent.
Juk žinai, kad esi išsiskyręs ir turi teisę turėti santykius?
Nenoriu, kad po to visą gyvenimą jai tektų kratytis fakto, kad su manimi miegojo.
Nelinkėčiau jai atsidurti kažkokios knygos puslapiuose.
Taip.
Taigi, išplatinsi pranešimą?
Žinai? Noriu pamatyti, kaip tu skambinsi savo VR agentui,
nes noriu pati išgirsti...
Mano VR agentas paliko mane.
Taip. Suprantama.
Tuomet parašyk laišką,
ir tą popieriaus lapą išsinešiu savo rankose.
- Man rašyti laišką? - Mano akyse.
Gerai.
Aš
- nedulkinau Aleks Levi. - Pimpis.
Su linkėjimais,
Mičas Kesleris.
- Patvirtinti pas notarą? - Patylėk.
Ne. Man reikia tikro pranešimo spaudai.
Parašyk tikrą pranešimą spaudai.
Tokie dalykai paprastai siunčiami elektroniniu...
Nemalk šūdo. Išeisiu iš čia su popieriaus lapu rankose.
Tuomet tau teks palaukti,
nes man reikės pakalbėti su advokatu,
ir po to mes tau išsiųsime laišką.
Iš kur man žinoti, kad tu neapgausi?
Tau teks tiesiog pasitikėti manimi.
Gerai. Tada parašyk man ant popieriaus savo naują telefono numerį,
kad paskambinčiau patikrinti, ar neapgausi manęs.
Sėkmės.
Kiek girdėjai?
Šiek tiek. Ar taip ir paliksi?
Nieko negaliu padaryti.
Gali.
Maniau, būsi išvažiavusi.
Negaliu atidaryt sušiktų vartų.
Gal tai - ženklas? Nenori dar pabūti kelias minutes?
Ne! Manęs čia neįkalinsi.
Kas čia? Kaip ir durys į tavo persirengimo kambarį?
O Dieve. Bliamba. Po galais, Aleks.
Durys užsidarė, aš jų nerakinau.
Pati tai siūlei.
Nedariau to tyčia, kad man netrukdomai pačiulptų.
Ar išleisi mane iš čia?
Gerai jau, atsiprašau.
Man nerūpi. Tiesiog išleisk.
Gal galim nors trumpai pakalbėti?
Juk tokį kelią sukorei.
- Galėjai paskambinti. - Tu pakeitei telefono numerį, šūdžiau.
Tu suradai mane kitame pasaulio krašte,
spėju, laisvai būtum suradus ir telefono numerį.
Suprantu, kad mūsų santykiai - sugadinti.
Žinau, kad gal jau niekada nepasimatysim.
Bet santykiai su tavim buvo svarbiausi mano gyvenime.
Ir aš nusikaltau tau.
Ir noriu pakalbėti.
Noriu pasistengti paaiškinti nors kažką,
kad galėtume toliau gyventi savo gyvenimus.
Nenoriu, kad nekęstume vienas kito visą gyvenimą.
Galim tiesiog pakalbėti?
Aleks, buvau dviveidis.
Negalvojau apie pasekmes, galima sakyti.
Tuo metu man atrodė, kad mes žaidėm kažkokį žaidimą.
Lyg varžėmės.
Kažkodėl man sunku buvo priimti mintį,
kad mes laimėdavom kaip komanda.
Man regis, nesuvokiau, kas man buvo svarbu.
Aš negaliu...
Nebenoriu vaikščioti.
Baisiai skauda nugarą... Turiu skubėt į lėktuvą.
- Dabar? - Taip. Turiu grįžti į darbą.
Kas, jei manęs nebūtum radusi namie?
- Bet radau. - Kas, jei manęs nebūtų, Aleks?
Juk tau - karantinas.
Gerai, tiek to, reikia tai reikia.
Negi nieko man neatsakysi?
Ką, nori, kad atsakyčiau? Kaip man reaguot?
- Aš nežinau. - Kad atleidžiu tau?
- Nes aš nenoriu atleisti. - Neprašau manęs atleisti.
Tai ko nori iš manęs?
Noriu, kad suprastum, kodėl elgiausi kaip niekšas.
Aš manau, kad suprantu.
Man net baisu, kaip gerai aš tave suprantu.
Neabejoju, kad nesupranti. Tik ne tai.
Kodėl esi toks tikras?
Nes jei suprastum, žinotum.
Klausyk, aš nesitikiu,
kad mano paaiškinimai mane išteisins.
Tik nenoriu, kad manytum, jog elgiausi taip tyčia, iš piktumo.
Vadinasi, netyčia ėmei griauti žmonių gyvenimus?
Ėmei dulkinti tas, kurios sutiko?
Arba nesutiko?
Aš tik nenoriu, kad manytum, jog esu blogas.
Aš skubu į oro uostą. Buvo malonu, kaip visada.
Na ir eik tu šikt. Dieve,
negi manei, kad aš išprievartavau tave?
Bet tu išplatinsi pranešimą?
Taip, išplatinsiu tą prakeiktą pranešimą.
Tavo žiniai,
aš abejoju, jog tai, ką darei su manim galima užskaityti kaip seksą.
Paspausk mygtuką triskart, ir vartai atsidarys.
Sveiki, man reikia reiso į Niujorką.
Gerai, ponia. Kada norėtumėte išskristi?
Dabar. Galiu būti ten už valandos.
- Nieko neturime. - Tada paskambinsiu kitiems.
Išvyksta mados savaitės lankytojai.
Gerai, tada paklausiu taip.
Ar yra...
Ar yra koks privatus lėktuvas, išskrendantis šįvakar iš Milano?
Yra, bet...
Gerai. Kiek jie moka?
Vietų nėra. Negaliu atšaukti rezervacijų...
Jūs neišklausėte, kiek galiu pasiūlyti. Kiek jie moka?
- Ponia, manęs laukia kiti klientai. - Gerai. Aš atvyksiu
ir kreipsiuosi į kitą, kuris mane bent jau išklausys.
- Tai ne dėl... - Bliamba.
Velnias.
Ką tu darai?
Noriu parodyti, kaip ištrinu.
Ne. Nereikia. Atleisk, kad prašiau tavęs šito.
Žiūrėk.
Nuvilksiu šitą...
- Išvalyti šiukšliadėžę. - Gerai.
Nebeliko.
Kodėl? Klausyk, aš juk ne dabar išvykstu.
Ar tai dėl Aleks?
Gerai. Aš atsipeikėsiu po poros minučių.
- Pabūk. - Man jau metas.
Ką?
Tiesiog man jau metas. Karantinas baigėsi.
Žinau, kad tu netrokšti išeiti,
tai gal nebeapsimetinėkime?
Ačiū tau už viską, ką dėl manęs padarei.
Tai buvo sėkmingas kryžiaus žygis.
Gerai. Ne, ne. Tai ji taip pavadino. Ji.
Taip. Nereikia teisintis, viskas gerai.
Beje, man skambino profesoriaus dukra.
Jis mirė šįryt.
- Mirė? - Taip.
Aš nusiųsiu gėlių.
Parašysiu, kad ir nuo tavęs.
Taip, ačiū.
- Viso. - Viso.
Sveiki, čia Lizė. Dabar negaliu atsiliepti. Palikite žinutę.
Labukas. Čia - mama.
Tiesiog skambinu.
Nežinau, skambinai man ar ne,
bet tiesiog noriu, kad žinotum, jog
išeina viena knyga,
kuri vadinasi „Ne ta lovos pusė”.
Kvailas pavadinimas.
Ir joje bus parašyta daug baisių dalykų apie mane.
Bet tai, kad jie bus knygoje,
nereiškia, kad tai - tiesa, girdi?
Tiesiog žinok.
Ir aš tave labai myliu.
Labai tave myliu.
Tu esi man viskas visoje Žemės planetoje.
Taigi...
Norėjau tau tai pasakyti.
Gerai, iki pasimatymo.
Šūdas!
O Dieve!
Gerai.
O Dieve.
Išjungt...
Gerai.
O Dieve mano.
Atsiprašau?
...lokdaunas.
Atleiskit. Negirdžiu jūsų.
Aš nesuprantu, ką sakote.
Sakiau, nenuleiskite lango.
Atleiskite.
Ne. Tiesiog palikite nuleistą.
Gerai.
Galima jūsų asmens dokumentą?
Atleiskit. Sekundėlę.
Taip, mano ID.
Kiek laiko jūs čia?
Atskridau vakar.
Turite, kur apsistoti
ar ketinate nakvoti automobilyje?
Aš lankiausi pas draugą,
paskui važiavau į oro uostą vėlai vakare.
Tada aš iš tiesų... Labai norėjau miego,
tad sustojau, kad suprantate,
taip saugiau. Saugumas - visų pirma.
Kada šiandien išskrendate?
Aš neužsisakiau dar...
Sinjora, pas mus - lokdaunas.
Jei leistumėte man nuvažiuot iki oro uosto,
gerai pailsėjusiai,
aš ten nusipirkčiau bilietus ir... Grazie mille.
Noriu pamatyti, kaip tai padarysite.
Gerai.
Telefonas nusėdo, nepakroviau jo.
Aš galiu paskambinti kam nors.
Aš neturiu jokių numerių... nepažįstu nieko.
Sakėte, kad lankėtės pas draugą.
MIČAS KESLERIS
Gerai.
Kuo jis vardu?
Mičas Kesleris.
Sveiki, ar čia - ponas Mičas Kesleris?
Čia - policijos pareigūnas Bjankis.
Ar jūs pažįstate ponią Aleksandrą Levi?
UŽEIK
Labas?
Alio?
Čia - pusryčiai, jei nori. Įsipilk kavos.
Visą dieną praleisiu aukštai, kad tau netrukdyčiau.
Nenoriu su tavim daugiau kalbėti.
Per sunku.
Pranešimą palikau tau voke.
O Dieve.
O Dieve. O, velnias.
Jėzau, Aleks. Atskridai pas mane į Italiją mano taurių daužyti?
Ei.
Aleks.
Įstrigau Italijoje, o net nežinau, kas...
kas iš viso esu ir ką čia veikiu.
Ir aš tavęs pasiilgau.
Nuostabu.
Ačiū, kad padėjote mums.
Ji bus ten šeštą ryto. Puiku.
Beje,
niekas neturi žinoti, kad mano bosė iš viso buvo Italijoje.
Teisingai. Labai didelis ačiū.
O jie sakė, kad neįmanoma.
Viskas įmanoma, jei meluosi.
Taip, tiesa. Bet tai - daugiau vaidyba.
Ar jautiesi kaltas, kad kažkokiam mulkiui paskambins
ir praneš, kad jo skrydis nukeltas?
Nesijaučiu kaltas dėl tų, kurie skraido privačiais lėktuvais.
Išskyrus tave.
Savaime suprantama.
Turiu laiko iki trečios ryto. Ką veiksim?
Apsimeskime.
„Kuris prezidentas nepataikė į kumpio gabalą,
norėdamas pasipuikuoti kirvio valdymo gebėjimais Maskvos mėsininkų grupei?”
Niksonas.
- Spalva? - Žalia.
Kas yra... Pala. Ar teisingai?
„Kas yra Alvinas, Saimonas ir Teodoras?”
Paprasta. Gėjai.
Ei!
Taip nebegalima sakyti!
Aš jų nesmerkiu.
Šiais laikais burundukai kaip nori, taip gyvena.
- Štai ko norėjai. - Din din din!
Jie - burundukai. Gerai.
Gerai. O Dieve, tau patiks.
„Kas laidoje „Your Day, America” pakeitė
laidos vedėją Bler Todman po 12 jos darbo metų?”
- Ten to nėra. - Ne. Čia yra.
Gerai. Lora Peterson. Eina sau, kokios senos šios kortelės.
Ji - beveik tavo amžiaus.
Ji - vyresnė. Ji visada bus vyresnė už mane, visada.
Visada, amžinai. Man nusibodo.
- Nusibodo? - Labai.
Gerai išgirdai. Man nuobodu kalbėti apie Lorą Peterson.
Mes šiame name praleidome dvi savaites,
ir nė minutės nejutau nuobodulio.
Dvi savaites? Tik dviese?
Ar tavo draugė išėjo dėl manęs?
- Ne dėl tavęs. - Dėl manęs.
Pas tave į namus įšlubuoja graži šlubė,
atskridusi net iš JAV.
Abejoju, jog ji taip galvoja.
Aš jai pasakojau apie tave.
Nieko blogo. Sakiau jai, kad esi nuostabi
ir kaip smarkiai sugadinau mudviejų santykius.
Tuomet tikrai dėl manęs.
Ne. Manau, kad dėl manęs.
Arba dėl tavęs.
Gal ji nugirdo, ką sakei apie ją.
Šūdas.
Ką aš sakiau? Jėzau.
Koks siaubas.
- Ne. - Aš tik...
- Gal pakvieskim ją, kad grįžtų? - Taip. Ar galima?
Taip. Žinoma. Kaip nori.
Gerai.
Aš ją pakviesiu.
Noriu paprašyti tavęs paslaugos.
Jei duočiau tau jos numerį, ar galėtum jai paskambinti?
Paskambinti?
Taip. Aš norėčiau padėti jai su darbu,
bet aš praradau visus savo ryšius.
Tad pamaniau, gal tu galėtum?
Užsiminti apie ją kam nors. Ne dabar.
- Laikui bėgant. - Gerai.
Tik negreit. Ji nori gerai pasirengti.
O aš nenoriu, kad ji jaustų spaudimą.
Žinoma. Taip, gerai, padėsiu.
Puiku. Ačiū.
Tai bent.
Kaip čia... Tai juk...
Ar ilgai jos čia gulėjo?
Nežinau. Gana puikūs įrašai.
Kai kurie - baisiai juokingi.
Pažvelk į jį.
Italų eržilas.
Tau patiks.
O, ne. Štai jis. Pažįstu šitą vyrą.
Aš jį pažįstu.
Maldauju, neviliok manęs, negadink šios nuostabios akimirkos.
Aš tavęs nevilioju.
Nenoriu tau patikti.
Aš tik nenoriu, kad nekęstum manęs. Nieko daugiau.
O, ne.
Dieve, tik pažiūrėk.
Rimtai, štai kaip atrodo, kai esi atstumtas visuomenės.
- O Dieve. Kokia baisi frazė. - Tikrai?
- Ji nėra bloga. - Aš nebuvau atstumtas.
Yra tik viena
būtybė, turinti galios tai padaryti.
Tas didysis programuotojas danguje.
Ką čia šneki?
Bet rimtai, suprask.
Aš irgi klydau
- ir dabar noriu sužinoti, kaip... - Gerai.
Geriausia šioje padėtyje yra tai,
kad sužinai, kas tavo gyvenime buvo tikra.
Kurie žmonės - tavo, kurie - ne.
Ir kas tiki tavo,
kaip žmogaus, galimybe pasikeisti.
Ir kas tiki tavim?
Šiame sąraše - vienas žmogus. Ir ji dar gerai manęs nepažįsta.
Man labai gaila, kad tarp mūsų buvo tiek daug šūdo.
Nesvarbu.
Giliai širdyje mes abu žinom, kokie esam artimi.
Prisimeni...
Prisimeni Čilę?
Žinoma.
Aš niekad niekam to nesakiau,
bet kur laiką po to
maniau, jog pastojau.
Jėzau, Aleks. Man labai gaila.
O, ne. Tai nebuvo kažkas blogo.
Visai ne. Tikrai, patikėk.
Aš tave tada labai mylėjau. Ne kaip meilužį, kaip draugą.
- Miegi? - Turėčiau miegoti.
Bet negaliu. Daug vyno išgėrėm, aklimatizacija.
Man nepatogu.
- Nepatogi sofa? - Ne, man skauda nugarą.
Nederėjo man šokti kaip jauniklei.
Kuo galiu padėti?
Gal galėtum padėti man įsitaisyti ant grindų?
- Taip. - Nieko prieš?
- Ne. Gal nebus itin švaru, tai... - Nesvarbu.
Prašom.
Ar Paola grįš?
Ji neatsakė.
- Gaila. - Nieko tokio.
Nieko prieš, jei prigulsiu šalia išsitiesęs?
Žinoma. Čia - laisva šalis. Pala. Mes juk Italijoje.
Italija - irgi laisva šalis.
Už lokdauno ribų.
Kur kas geriau.
Taip.
Kartais aš pykstu.
Kartais būnu labai paniuręs.
Juk praradau viską, kas mano gyvenime turėjo reikšmės.
Darbą, seksą.
Darbinį seksą.
- Aš rimtai. Liaukis. - Atleisk, pajuokavau.
- Nieko tokio. - Atleisk.
Tai, supranti, privertė mane įvertinti viską.
Jei mes abu, nežinau,
būtume dirbę „McDonald's”, būtume ne komanda, o ugnis.
Įsivaizduok, kiek mėsainių būtume pardavę?
Krūvą.
Rekordiškiausią visų laikų kiekį.
Tai jau tikrai.
Būtume susižėrę visus įmanomus apdovanojimus.
O, taip. „Mėsainių komanda 2000”.
Tikrai. Nes būtume buvę geriausi.
Mes esam geriausi. Mes - geriausi.
- Mes geriausi visur. - Visur.
Būtume gaminę skaniausius mėsainius.
Labai gerus.
Nieko prieš, jei aš...
Žinoma, kad nieko prieš.
- Kaip? Patogu? - Taip.
Gerai.
...mirė nuo viruso.
Šiuo metu intensyvios priežiūros palatose - 27 ligoniai.
Lombardijos valdžia uždraudė...
Nemiegi? Tada pagarsinsiu.
O Dieve. Galiu atsigerti?
Žinoma.
Naujienos iš Amerikos. Sensacingosios žurnalistės Megės Brener knyga
netrukus atskleis „UBA“ kanalo laidos „The Morning Show“ užkulisius.
„Vanity Fair” pasirodys ištrauka iš knygos.
Pasak susipažinusių su šia ištrauka,
joje kalbama apie tai, kaip liūdnai pagarsėjęs laidos vedėjas Mičas Kesleris
savo nesuskaičiuojamus seksualinius veiksmus taikė būtent
juodaodžių moterų atžvilgiu.
Eina šikt! Tai šunsnukiai!
Jiems negana, kad aš jau ir taip apjuodintas,
reikia dar labiau mane apdergti!
Tu juk tuo netiki.
Juk nemanai, kad aš taikiausi būtent į juodaodes?
Man jos patinka.
Aš - pakankamai senas, kad prisiminčiau tuos laikus, kai tai buvo progresyvu.
JAV reikalauja ekstradicijos...
Man metas.
Palauk. Dar turi kelias valandas.
Žinau, bet man geriau jau važiuoti.
Aleks, juk tu tuo netiki?
Mičai, tai, jog tu to tyčia nedarei, nereiškia, kad tai - gerai.
Argi tai, jog aš to nenorėjau nieko nereiškia?
Juk aš...
Regis, aš nebeturiu smegenų tai suvokti.
Gal gali išmokyti mane? Pamokyk mane. Pamokyk mane, Aleks.
Aš noriu būt geresnis. Labai noriu būti geras žmogus.
Maldauju! Ne, rimtai, Aleks!
Aš noriu būti geras žmogus.
Žinau. Bet aš to negaliu, mielasis. Negaliu.
Man jau metas. Gerai?
Vadinasi, tu čia atvykai ir privertei mane pareikšti pasauliui,
kad tu iš tiesų nesi ta, kuo dediesi
vien tam, kad tavęs neatstumtų taip kaip manęs?
Ir tada tu niekam niekada nepasakysi savo tikros nuomonės apie mane?
Niekada - labai ilgas laikas.
Aleks, liaukis. Pasakyk man atvirai.
Aišku.
Ei.
Atleisk man.
- Galim bent jau apsikabinti? - Žinoma.
Ar tu vis tik...
Taip, išplatinsiu tą pranešimą.
- Gerai. - O tu pasirūpinsi Paola?
Žinoma.
VISKAS JAU GERAI. PRAŠAU, SUGRĮŽK.
AR VIS DAR NORI, KAD GRĮŽČIAU?
GAL AŠ GALIU ATVAŽIUOT PAS TAVE?
NORĖČIAU PABŪTI TAVO PASAULYJE.
Čia - aš.
- Labas. - Labas.
Aš tik norėjau įsitikinti. Žiūrėjai žinias?
- Taip. - Ir tu...
Aš nemanau, kad aš dariau būtent tai.
Bet aš tik... Aš bandau...
Ne, geriau nereikia.
O aš manau, kad reikia.
Eikš.
Jaučiu, kad tu to nori.
Ne. Negaliu.
Atleisk.
Po šimts.
Parodyk, kad turi kiaušus.
Ką čia šneki... Ką?
Ką?
O, ne.
Baigėsi cigaretės.
- Jos tave žudo. - Taip.
Bet, žinai, patyrus mažą mirtį,
išauga apetitas didelei mirčiai.
Tu tokia priklausoma.
- O, taip. - Nori, kad atvežčiau tau jų?
- Taip. - Tada atvešiu.
Turiu tau kai ką pasakyti.
Ką?
Aš neištryniau mūsų interviu.
Nes
maniau, jei daugiau tavęs nepamatysiu,
tuomet galėčiau pažiūrėti įrašą.
Tuomet drąsiai gali trinti.
- Aš tuoj grįšiu. - Ne. Pasilik.
- Turiu atvežt tau cigarečių. - Ne. Pasilik.
- Tiek to, atvežk tų cigarečių. - Vykstu į misiją.
- Tada eik. - Išvykstu į misiją. Į misiją.
Gerai. Tau viskas gerai.
Esi geras žmogus.
Liaukis.
Ačiū Dievui. Ačiū Dievui.
Kol aš - „UBA“ naujienų skyriaus direktorius,
toks elgesys, kaip Mičo Keslerio, nebus toleruojamas.
Nesirodyk šįvakar.
- Aš skiriuosi su tavim. - Elgeisi blogai!
Aš nesinaudojau tavimi dėl paaukštinimo. Tu pasinaudojai manimi.
Suprask, jog tai, ką tu darai,
mane labai skaudina.
Prievartautojas!
Aš neapgaudinėjau tavęs. Aš neviliojau tavęs.
Kai Mičas Kesleris nusprendžia pasimylėti su tavim,
- jautiesi bejėgė... - Ne, ne!
Nekaltink manęs dėl to, ko gailiesi pati.
Esi savanaudis šiknius.
Jūs - vieninteliai žmonės, kuriuos myliu šiame pasaulyje!
Mičai, taip negerai. Išeik.
Tavimi niekas nebetiki. Ir sąjungininkų tu nebeturi.
Išvertė Egidija Namavičė