-Du måste sluta. -Vadå?
Jag vet att du försöker prångla ut smutskastning om Hannah.
Jösses.
-Vet du vad klockan är här? -Vad är klockan var, Fred?
Behöver jag förklara vad en mobiltelefon är?
Inte fan vet jag var du är.
Jag är i Milano. Jag försöker undvika att väcka min fru.
Cory, jag ringde dig för flera dagar sen.
De där historierna,
som verkar vara sanna och inte smutskastning,
är ditt fel.
Mitt fel?
Jag ringde för att få fallet nedlagt.
Du ringde inte tillbaka, så jag tog saken i egna händer.
-Det lönar sig att ringa tillbaka. -Du och jag har inget otalt.
Prata inte smörja. Du väckte mig ur en djup sömn.
Jag vill inte prata en sekund mer med en skitstövel
som låtsas ha några skrupler eller nån jävla makt över mig.
Det har du inte.
Och vem fan vet vad som står i den där boken?
Men när den kommer ut,
kommer de där vänsterskitarna att behandla den som Bibeln.
Maggie Brener är Guds röst. Hannah Shoenfeld…
-Knip igen käften. -Nej.
Nej. Du ska göra som jag säger
och hålla dina jävla käcka kommentarer för dig själv.
Jag är måltavlan. Du var där och gav mig avgångsvederlag.
Woke-folket kommer inte att gilla att du köpte ut mig för att bli VD själv.
För så var det sagt, eller hur?
Vill du verkligen tillbringa resten av livet
undrande vad som var så viktigt att jag behövde komma hit?
Cory, de behöver kontinuitet, nån som kan fortsätta bygga upp,
som inte känner att han behöver riva ner allt först.
De behöver nån som är obesmittad av Mitch.
Vi kan säga att jag är Nixon och du är min Ford.
Du benådar mig och ger mig avgångsvederlag,
och jag flyger iväg i helikopter mot solnedgången.
Och du kan säga till landet att den långa nationella mardrömmen är över.
Där slutar det.
Sen är du fri att göra vad du vill med mitt bolag.
Jag sticker. Jag tänker inte stanna och se vad du gör med mitt livsverk.
Det var avtalet.
Om du bryter det
har jag inget skäl att skona dig, Cory, så lycka till.
Hej.
Men hej.
Jag sms:ade. Du svarade inte.
Hur länge har du stått utanför min dörr?
Jag väljer att inte svara på den frågan
eftersom svaret skulle vara avslöjande.
-Okej. -Får jag komma in en stund?
Jadå.
Fan. Vet du hur länge sen det är jag bar shorts bara för att?
Du vet väl att jag måste gå upp kl 03:30, eller hur?
Jag vet. Men anta att jag var, typ, en surfare.
Skulle du ändå gilla mig?
Nån som inte hade en flådig titel?
Okej, vad har hänt?
Jag bara…
Jag behövde träffa nån som jag tror bryr sig om mig som människa.
Det kändes riktigt att göra.
Okej.
Och…
…jag ville prata med nån som kände Hannah.
Vad är det?
Stämningen för vållande till annans död.
Det är en väldigt jobbig sak och…
-Ja. -Och
det är…
…lätt att glömma att hon var en verklig person.
-Ja, det var hon. -Ja.
Berättade hon nåt för dig om sitt förflutna eller sin familj eller…
Inte direkt.
Hon berättade att hennes mor dog när hon var liten,
och hon stod inte så nära sin pappa.
Ni tänker väl inte neka att betala honom?
Absolut inte.
Och enda sättet att se Demokraternas debatt på onsdag
direkt från Las Vegas är på UBA och UBANC.
Sätt på tv:n tidigt och stanna kvar efteråt
och ser Bradley leda analysen före och efter debatten.
Men tack, Alex.
Det är alla hjärtans dag. Låt oss visa det.
Okej. "Hans företags datorer för ekonomisk analys
kan allt, inklusive att… suga av en."
Imponerande.
"Så jag antar att många av er tjejer blir arbetslösa."
Jösses.
Nej, vänta tills ni läser biten där Bloomberg kallar Fergie "en fet brud"
och prinsessan Anne "en lesba med hästansikte".
-Med hästansikte? -Det står "lesba".
Och så försökte han hindra oss från att dricka maxi-läsk.
-Så oamerikanskt. -Det är att gå för långt.
Jag tänker inte fråga om läsk, hör ni.
Kom igen.
-Det menade jag inte heller. -Tack.
-Men… -Det handlar inte om det.
-Det är äckligt. -Jag vet. Jag beklagar.
Hör på. Vi har ont om tid.
Vi balanserar på en knivsegg.
Och om det verkar som om jag låter dem köra över mig,
eller som om jag har favoriter
eller ställer fel fråga
eller ställer rätt fråga på fel sätt…
Om jag gör nåt fel…
…kommer allt fokus att hamna på mig,
inte att välja den fria världens ledare.
Det får inte hända.
-Ja. -Det får inte hända.
Okej.
Okej, vad mer ska vi…
Han var för kolexpansion.
-Det kan vi använda. -Gör det till förnybar energi.
-Prata om hälsovården. -Det blir bra.
Okej. Så här då?
Det måste handla om mer än Bloomberg.
"Senator Sanders,
tror du att de nyligen uppmärksammade citaten om kvinnor
från borgmästare Bloomberg påverkar hans valbarhet
i en presidentkampanj mot Donald J. Trump?"
Okej. Senator Sanders, två minuter.
USA:s folk förtjänar nån som representerar dem…
-Typiskt Bernie. -…och inte bara en andel av dem.
-Säg det, bara. -Kvinnor utgör fler än 50 % av väljarna…
Jäklar. Genast?
Borgmästare Bloombergs behandling av kvinnor…
-Strax tillbaka. Ursäkta. -…skadar det demokratiska partiet.
-Hon gick. -Sluta imitera Bernie.
Ja. Men handgesterna var bra.
Audra?
Vil… vilken överraskning.
Alex, vilket fint kontor.
Tack.
Hur är det att vara tillbaka?
Du har fått en hjältes välkomnande.
-Det har varit bra, väldigt bra. -Jaha?
-Vad gör du här? -Jag är lite tidig…
-Jaha. -…för en lunch med Daniel.
Jag tänkte bara, titta förbi.
Vi har väl inte riktigt en sån relation.
Sant. Jag tänkte att om jag ringde skulle du fråga vad det gällde,
och då hade vi haft det här samtalet per telefon.
Och det här känns som nåt man behöver prata om personligen.
Jaha, vad är det för allvarligt samtal vi ska ha?
Okej.
Maggie Breners bok släpps nästa månad,
och hennes pressagent vill att hennes första stopp på bokturnén blir YDA.
Det låter logiskt.
Och?
Jag vill försäkra mig om att det är okej för dig.
För om du säger nej så gör jag det inte.
Varför skulle det inte vara okej för mig?
Jag vet inte. Jag vet ju inte vad som står i boken.
Jag måste gå till deras kontor för att få läsa i den.
Men jag antar att du är en huvudkaraktär.
Och jag antar att det är okej för dig
att jag gör intervjun.
För om jag sa nej, skulle du inte göra den?
Just det.
Men tack för att jag har din välsignelse.
Jaha, jag måste fortsätta med jobbet. Men tack för att du tittade förbi.
Fortsätt kämpa den goda kampen.
Förresten, Audra.
Kom igen. Låt oss prata klarspråk ett tag.
Jag har alltid varit artig mot dig, eller hur?
Va?
Du tror verkligen det.
Men i alla fall, det förflutna är förgånget,
och jag hoppas att om rollerna var ombytta,
skulle du behandla mig lika väl. Hej då, Alex.
Som högst sju grader i New York.
Vi har en kallfront som kommer in, som…
Okej, nästa bild, Tom. Bra.
Västerut, som högst 16 grader i Vegas. Alex, Bradley ska prata om debatten.
Vi ska kolla hur vädret blir hos er. Ingen fara.
Hej, Mia. Hej.
Får jag prata med dig?
Varför får jag inte vara med på torget?
Jag kan inte skicka ut dig. För oförutsägbart.
Vi måste få stopp på det här med "andedjuret".
-Jag bad ju om ursäkt. -Det lät inte äkta.
Jag har talat med Stella. Vi har en plan.
Jag kan inte skicka dig än,
men du och ett team ska åka till Florida.
Du ska gå igenom Tah-Thi-Ki-museet och sitta med seminolindianer
och lära dig om deras kultur.
Så är det gjort.
Okej, alltså…
Jag går gärna till museet och jag pratar gärna med dem.
Men måste det filmas?
Känns det inte mer genuint om jag gör det på min privata tid?
Ja, men då vet inte tittarna att du har lärt dig din läxa.
Du blir ett föredöme.
Jag ser mig som ett föredöme
som rätt lyckad första generationens kuban här i landet.
Ska du lära mig nåt om rasism nu?
Vill du verkligen prata om det?
-För då kommer det… -Kom igen.
-…att ta tid. -Jag pratar inte om dig, Mia.
Jag pratar om kollektivet. Kom igen, Mia.
Gissa vad som är problemet med rasism.
Man löser det inte genom att låtsas vilja lösa det.
Och hon är så hycklande. Stella.
Alltså, fördomar… Hon ser fördomar överallt.
Hennes ögon lyste av illvilja när hon kom fram till att jag är republikan.
Alltså… om jag fortfarande har problem med rasism,
tar jag mig an det privat.
Men jag vägrar vara Stellas redskap och låtsas bekämpa det på tv.
Jag tänker inte knäböja offentligt framför hennes altare av progressivt hyckleri.
-Okej? Jag beklagar, jag gör det inte. -Yanko…
Förresten beklagar jag inte, och jag vägrar.
-Rena, ursäktar du oss ett ögonblick? -Visst.
-Varsågod. -Du är fantastisk.
Vad är det? Du var borta så länge att jag skickade hem alla.
Det är okej. Audra kom förbi mitt kontor.
Tydligen tänker Maggie göra PR för sin jävla bok på YDA.
Och Audra kom förbi för att be om mitt okej,
som om hon inte tänkte göra det ändå.
Alltså, den här boken kommer att släppas
-vare sig Maggie är med på YDA eller ej… -Det vet jag.
Du måste skaffa mig boken.
Ska jag skaffa dig en…
-Ja. -Hur ska jag bära mig åt?
-De lär inte ge mig ett ex. -Vilken negativ attityd.
-Det är… -Du har varit här en vecka,
-och nu klarar du inte av nånting. -Jag är bara realistisk.
Du borde få tag i den, för det står nog mycket om dig i den.
Det tror jag säkert.
-Förlåt. Det där var lågt. -Det var lågt.
Strunt i det. Det är sant. Vi har alldeles för mycket att göra.
-Kan vi sätta igång nu? -Jag kan inte jobba mer.
Jag kan inte… Jag måste hem.
-Jag måste härifrån. -Tja…
Kan du inte stanna några minuter åtminstone?
-Madeleine kommer förbi och… -Jäklar.
Alltså, jag skulle gärna, men jag måste…
Jag har ont i ryggen. Det är nåt fel. Jag bara…
Jag måste härifrån.
-Jag beklagar verkligen. -Okej.
-Okej. Vila lite och… -Jag beklagar. Jag ska.
-Jag… Glad alla hjärtans… -Tack detsamma.
Det var den sista. Räcker det så, tror du?
Jag tror det.
-Det där var väl inte så svårt? -Nej.
Tack för att du hjälpte mig. Verkligen.
Du kunde ha valt karantän utan mig.
Varför gjorde du inte det?
Jag trivs i ditt sällskap.
Jag vill inte att du ska tro…
Vi kommer inte att ligga med varandra.
Jag menade inte så. Jag…
Förlåt, det var inte…
Jag är bara glad att du är här.
Jag är glad att kunna hjälpa till med dokumentären. Bara så.
Jag vet.
-Det handlar inte om dig. -Jag vet.
Du är en mycket vacker kvinna.
Du är en bra människa.
Vänlig, rolig, smart, rolig att vara med.
Jag vet.
Jag har djupa emotionella sår.
Jag vet.
Så varför vill du stanna?
Det där med såren får mig att känna mig hemma.
Du sa inte att jag har bra omdöme.
-Här är han. -Tack, Jasmyn.
-Hej. Du är här. -Hej.
Ett ögonblick, bara.
Så det här är TMS?
Det här är bara debattcentralen. TMS är ett begrepp.
Imponera inte för mycket på mig innan jag får träffa Alex Levy som du lovade.
Jäklar. Jag är så ledsen.
Jag glömde säga att du skulle komma, och hon måste gå.
-Jaha. Planer för alla hjärtans dag eller… -Nej, hon bara…
Det hände allvarliga saker idag och…
Tänk att hon fick mig att komma tillbaka hit. Så…
Du.
Oavsett vad som händer, så löser vi det, okej?
Jag fortsätter som lärare, och du…
…kan föda upp alpackor som får debattera mot varann.
-Okej? -Okej.
-Okej? -Jadå.
Ska vi gå ut ikväll?
-Ja. Jag ska bara göra klart här. -Okej.
Okej.
-Hej. -Hej.
Jag chartrade ett plan åt dig från Teterboro imorgon kl 13:00.
Du landar i Green Bay i fyrataget.
-Vad finns där, förresten? -Det är en personlig sak.
Och ingen mer än du vet om det.
Du behöver inget hotell, va?
För du är bokad att komma tillbaka imorgon.
Nej, det behövs inte. Och ställ in min resa till Vegas.
Stella är där och kan sköta det.
-Jag är upptagen här. -Inga problem.
-Du har resplanen i kalendern. -Bra.
-Att dricka. -Tack.
Förresten, gissa vilka som dejtar.
Laura Peterson och Bradley Jackson.
Det är inte möjligt.
Tja, jag vet inte om de dejtar precis,
om det är nån romantisk koppling. Men min vän såg dem gå…
Ingen gillar skvallerbyttor, Kyle.
-Jaha. Uppfattat. -Nej, nej.
Nej. Jag menar inte det.
Det är inte sant.
Men ingen gillar skvallerbyttor heller. Var inte en sån.
Okej.
-Trevlig resa. -Okej.
Nej. Nej.
Jag måste inte gå.
Du kan inte komma surögd till ett styrelsemöte, förstått?
Jag ska säga till dem att jag vägrar komma tillbaka
om de inte återanställer dig.
Jag menar det.
Jag har inflytande.
Gör inte det.
Det blir bäst så här.
Allvarligt.
Förstår du inte?
Det kommer att kännas så konstigt där utan dig.
Men det kan ha sina fördelar.
Nåja, att vara surögd är kanske inte så farligt.
Så den här intervjun med borgmästare Pete kom från ingenstans?
Vi fick ju inte tillbringa alla hjärtans dag ihop,
så märkligt nog ringde jag borgmästare Pete,
och märkligt nog lovade han mig en intervju.
Fan också.
Har du nån ibuprofen?
-Huvudvärk? -Det är ryggen. Jag sa ju det igår.
Okej.
Förlåt.
-Vill du att nån ska titta på det? -Jag måste moderera en debatt.
Jag kan skicka nån till hotellet.
Du måste jobba för det.
Bra.
Vad i helvete gör hon här?
-Hon jobbar för UBA. Jag… -Det struntar jag i.
-Hon gör mig nervös. -Varför? Det är…
Jag vet inte. Hon gillar mig inte, det är en sak.
-Har aldrig gillat mig. -Dumheter.
Hon har aldrig nånsin varit trevlig mot mig. Jag vet inte varför.
-Vad är det med dig? -Jag vet inte.
Jag vet inte. Jag mår inte bra. Nåt känns fel.
Jag är stressad och trött. Och ryggvärken, det är bara…
Det känns som att ha ett monster i kroppen
som jag inte kan få ut ur mig. Det går inte.
Jag bara…
Därför måste vi…
Hämta en ibuprofen åt mig, för fan. Jösses, Gud.
Hämta den själv.
Vad sa du?
-Jag fixar det. -Okej.
Tack.
Tror du att man bara kan kliva in här?
Jag ber om ursäkt. Har ni inte öppet, mr Shoenfeld?
Jag…
-Jag är Cory Ellison. -Jag vet.
-Jag stämmer er. -Jag vet.
Och jag vill bara säga
att jag inte vill höra dig tala om vilken fin flicka Hannah var
-och att du beklagar sorgen. -Jag förstår.
Okej, men du har inte svarat på frågan.
Tror du att det är okej för dig att bara dyka upp
och kliva in här?
Inget av det här är okej.
Men jag ville prata med dig utan advokater närvarande.
Först och främst, vi må vara på motsatta sidor i stämningen,
men vi är på samma sida i sakfrågan.
Tv-bolaget bär ett ansvar för det som hänt,
och tv-bolaget borde betala.
119,2 miljoner dollar är växelpengar för UBA.
Du tror att reglerna inte gäller er, och bara dyker upp här.
Vi ska se till att ni verkligen får betala.
Sa du "ni"? "Ni"?
UBA är ett företag. Det är ett bolag.
Där finns ingen att skada.
Varför är du här i så fall?
Ta emot pengarna, för fan! Ta dem!
Det får dig inte att må bättre, men det är allt som finns.
-Du måste ta emot pengarna. -Skrik inte åt mig.
Det gör jag inte. Det här är inte att skrika.
Men jag försöker få dig att ta reson.
Vi har stängt!
Hör på.
Vi lovade gå med på förlikning om ni betalade vad ni gav den jäveln Micklen
bara för att sluta.
Jag skulle betala om jag fick bestämma.
Men jag är ansvarig inför en styrelse och aktieägare,
som inte kommer att gå med på att betala er 119,2 miljoner, punkt.
Så hur kunde de gå med på att betala den jäveln samma summa?
Din stämning
kommer inte att vinna bifall i rätten, och då får du ingenting. Noll.
Snälla, ta emot nånting. Ta pengarna.
Det är ditt bästa alternativ Ta emot pengarna.
Hör på. Jag är snart 70.
Pengarna saknar mening för mig om jag inte kan väcka henne till liv med dem
eller köpa henne en bättre pappa.
Mr Shoenfeld, din dotter kommer att smutskastas i pressen.
Smutskastas?
-De kommer att… -Jaha, "de" kommer att göra det.
Inte du, de.
Just det, de, inte jag. Jag behövde inte åka hit.
Jag vill försöka göra rätt mot din dotter.
De tänker framställa det som om hon hade problem
-långt innan hon kom till UBA. -Vad för problem?
De kommer att säga att hon var drogberoende…
…innan hon kom till UBA,
innan hon mötte Mitch Kessler och Fred Micklen.
Och…
…att din dotter låg med folk för att köpa information.
Avskyvärda anklagelser, medvetet avskyvärda.
De vill göra det för svårt för dig att orka fortsätta.
De vill att du ger upp.
Nå, är det sant?
Imorgon ska du och Eric träffa Deena Pham för att bekanta er,
och sen torrkör du hela debatten resten av dagen.
Du måste lägga dig tidigt för att vara uppe kl 04:00 för TMS måndag.
Det är Vegas. Det är då partyt börjar här.
Inget party. Jobb. Kom så går vi.
-Jag vet. Okej. -Vi ses om 25 minuter.
-Hej då. -Hör på.
-Allt kommer att gå bra. -Jag vet.
-Det här är genomförbart. -Absolut.
-Inget kommer att hända. -Inget kommer att… Jäklar.
-Helvete. -Jäklar.
Såg hon mig?
-Är hon… Vad gör hon? -Jag vet inte… Nej. Vänta.
-Titta nedåt. -Titta inte dit.
Jag låtsas att jag letar efter nånting.
-Hon… Vänd dig inte om. -Tack.
Hon är borta. Titta. Det är okej.
Du sa just att inget kommer att hända. Jösses.
Apport! Fido!
Bra. Här. Ta den.
Ta den. Ta…
Bravo.
Hej.
Hörru, ta ditt virus och åk tillbaka till Kina.
Va?
Kom inte hit med ditt kinavirus, snedöga.
Du vet inte vad du pratar om. Gå och lär dig.
Dra åt helvete, snedögda bitch!
Sprid inte ditt fladdermusvirus!
Vad fan är det med dig?
Din ignoranta skitstövel. Och hon är korean, din idiot.
Åk tillbaka till ditt skitland
och håll dig borta från vårt, skitskalle.
Släpp mig!
Hallå! Lugna ner dig! Sluta!
Okej. Kom igen.
Fan.
Tack, senator Sanders.
Därmed avslutas kvällens debatt.
Tack till mina medmoderatorer,
till kandidaterna, och tack alla ni
i publiken här och framför tv-apparaterna.
Valberedningen i Nevada är på lördag,
och primärvalet i South Carolina är bara en vecka senare.
Och den stora dagen, Supertisdag, är den 3 mars.
Vi kommer att följa alltihop för er.
Och nu, god natt från oss alla på UBA. Jag heter Alex Levy.
Bra repetition, allihop.
-Det var allt för idag. -Kan jag få en ibuprofen?
-Vi är i Las Vegas… -Ja.
…men inte för mycket nattliv nu. Var i säng kl 23:00.
Vi är tillbaka här kl 08:00, när Alex har gjort TMS. Trevlig kväll.
Det var bra.
-Var det? -Ja.
Vill du ta en drink?
Med dig?
Jag ser ingen annan här.
-Okej. -Kom, jag vet ett hemskt ställe.
-Det blir kul. -Okej. Hjälp mig upp.
-Går det bra? -Om du vill vara min rullstol, så.
-Jadå. -Jisses.
Har du hört från professor Viola?
Nej. Jag hoppas att han mår bra.
Han har varit närvarande för mig varje dag sen dess.
Jag har sett om intervjun massor av gånger.
Är du nöjd med den?
Nej, inte alls.
Jag blir mer och mer förbannad varje gång jag ser den.
-Den är riktigt bra. -Jag vet inte.
Jag ser bara… Okej, den är bra.
Förlåt. Den är bra.
Men jag ser bara missade möjligheter.
-Du vet? -Den är bra.
Det här är nytt för dig.
Men även för att vara en veteran vore det bra.
Jag behöver mer övning, du vet.
-Jag behöver… -När det här covid är över,
får du så mycket praktik du orkar med.
Du kommer att fullt upptagen med det här.
Låt mig intervjua dig.
Helst inte.
Det vore så nyttigt för mig.
Det förstår jag.
Men sist jag skulle bli intervjuad
gick det inte så bra.
Jag förstår, men nu är det bara för mig.
Bara övning.
Snälla. Vi kommer att vara fast här i två veckor.
Okej. Jag förstår.
Jag kan bara tänka på vad som står i den jävla boken.
Jag förstår.
-Jag är själv orolig för den. -Vad tror du att det står i den?
Jag vet inte. Det där om Vegas, förstås.
Ja, men om det står om det, vem berättade det för henne?
Jag vet inte om det står där, men beträffande vem,
kanske Mia berättade det.
Hon är inte glad åt mig just nu…
…vilket jag förstår.
Det var samma kväll som Mitch bad mig att ta henne från hans team,
och jag gjorde det.
Det kan stå där.
Du pratade om att du inte ville ha Mitchs sopor.
Vänta. Vadå?
Vadå? Du sa ju så. Minns du? Vi var…
Inte alls.
Jo.
Du sa att Mitch kunde skita där han äter. Du ville inte ha hans sopor.
-Jag vet att du inte menade så… -Nej. Så sa jag inte.
Alltså, jag dömer dig inte…
Du borde döma mig om jag sa nåt sånt.
Men jag sa det inte.
-Okej. Du sa det inte. -Nej, sluta med det där.
-Vadå? -Nu är du bara dum.
-Vad begär du av mig? -Det där låter nedlåtande.
Du måste veta att jag inte sa det!
Du…
Så är det med dig. Du…
Det finns många saker som du väljer att glömma bort.
Och det är frustrerande.
Herregud.
Vadå?
Jag förstår, du minns allt.
Har du pratat med Maggie Brener?
-Ja, men bara inofficiellt. -Herregud.
-Sluta… Det är inte… -Herregud.
Hur kan du komma tillbaka och jobba för mig utan att säga
att du har avslöjat allt för jävla Maggie Brener?
-Jag har inte avslöjat allt. Jag… -Helvete.
Jag hjälpte dig. Jag behövde inte. Glöm inte att…
-Du fick mig ju avskedad. -Det gjorde jag inte alls.
-Jag fick dig inte avskedad. -Är det inte sant?
Och vad menar du med att du hjälpte mig?
-Vad jag menade? -Ja.
Trots allt det där jobbiga mellan oss…
-…skötte jag din PR. -Min PR?
-Jag menade inte så. -Tycker du att jag behöver PR?
-Kom igen. -Jag förstår.
Du tycker också att jag är en hemsk person.
Oj. Toppen. Jag har inte en enda allierad i världen.
Helt fantastiskt.
-Var är mitt jävla rum? Helvete. -Okej.
-Ta det lugnt. -Fan också. Vänta, vänta.
-Hur är det? -Okej. Ett ögonblick, bara.
-Mitt rum är nog åt det hållet. -Hör på.
Jag menar inte att du är en hemsk människa.
-Aj, fan. -Jag bara… Låt mig…
-Rör mig inte! -Jag försöker bara…
Jäklar. Förlåt.
Jag ville att nån skulle veta att jag inte är en hemsk människa.
-Okej. Jag medger det. -Jag förstår.
Jag ville att folk skulle veta att jag läckte historien. Okej?
Jag förstår.
-Okej. -Okej?
Du ville framstå som en hjälte.
Och vad gör det mig till? Hur framstår jag?
Du… framstår som dig själv.
Bara så.
Den jävla boken. Jag står inte ut.
Jag står inte ut med den jävla boken! Helvete!
Storyn är stoppad överallt utom på The Vault.
Helvete.
Om de publicerar, kommer Shoenfeld att backa?
Det är väl det Fred vill, eller hur?
Nej, han kommer att kämpa på och bli fälld,
eller fallet avvisas, men det är inte det viktiga.
Det viktiga är att hindra att en död kvinna smutskastas.
Jag vill inte bita den hand som föder mig, men bryr nån sig?
Inte hennes pappa.
Jag bryr mig.
Är det personligt för dig?
Fråga inte.
Okej.
Vad The Vault beträffar vet jag inte vad jag ska säga.
Så fort de kan bekräfta storyn, kör de den.
Det enda som kan ändra på det
är en ännu smaskigare story.
Jag förstår.
Vad kul jag har.
Tänk att jag ville moderera debatten.
Då hade jag inte fått tillbringa tiden med dig.
Inte få koppla av
och äta 15 sorters konstig mat som inte passar ihop
och låta UBA betala kalaset.
Förresten, såg du Alex min?
Hon har varit skitsur ända sen vi kom hit.
Jag tycker lite synd om henne.
Gör inte det.
Har det hänt nåt särskilt mellan er två?
Jag känner att du ogillar henne men vet inte varför.
Du verkar inte heller gilla henne. Där är vi överens.
Jag har visserligen sagt några saker, men…
Jag vet inte, det är nåt med henne. Till slut tycker jag synd om henne.
Vänta du bara.
Du behöver inte berätta om du inte vill.
Jag ska berätta.
Okej, men inte för att jag tjatade
-eller tvingade dig eller nåt. -Jag ska berätta.
Jag ska berätta. Jag har inget att dölja.
Jag var ankare på YDA. Det gick bra för mig.
En liten grupp vänner i branschen visste vem jag egentligen var.
Sen kom Alex till stan. Hon var ett steg under mig.
Och hon blev vän med några av mina vänner.
De började umgås.
Hon umgås aldrig med mig.
Hon visade en annan sida på den tiden.
Hon var lite mer lättillgänglig.
Lite gladare.
Men alltid en streber.
I alla fall…
…genom mina vänner
fick hon reda på att jag var lesbisk,
och hon verkade inte ha några problem med det.
Men strax efter att hon fick veta fick Your Day, America veta.
Va? Menar du att hon…
-Hur vet du? -Jag vet inte.
Men vad jag vet är…
…att hon absolut var en av dem
som inte stod upp för mig när det hände.
Slut på telefonsamtal och inbjudningar.
Och jag minns
att en dag gick jag längs Fifth Avenue och såg henne längre fram,
kommande från andra hållet.
Hon såg mig…
…och tittade bort och korsade gatan för att slippa möta mig.
Det glömde jag aldrig, och kommer aldrig att glömma.
Oj. Har du frågat henne om det?
Vad finns det att säga?
Jag vet inte.
Nej. Jag vägrar slösa tid på människor som bara ger mig kaos.
Livet är för kort.
Livet är kaos.
Men därför har vi det här.
Din familj har uppenbarligen en annan relation till alkohol.
Vem är det som sms:ar?
Det är Cory. Han frågar om jag är i säng.
"Kära mr Ellison, jag sov tills du sms:ade mig."
Jag tror att han gillar dig.
Nej, men han litar inte på att jag följer instruktionerna.
Jag ska gå och låta dig sms:a din pojkvän medan jag…
-Jag ska… -Han är inte min pojkvän.
Jag är strax tillbaka.
TÄNKER DU INTE SVARA I TELEFON?
-Hej. -Telefonen ringde inte.
Konstigt. Jag bad dem koppla mig till rum 735,
-västra tornet. -Jäklar.
Märkligt att du kunde sova trots ringandet.
Tja, du vet, jag är på TMS tidigt på morgonen
och har fyra timmars analys efter det.
Så jag tänkte få lite extra sömn, men…
Jag avböjde biljetter till Thunder From Down Under…
Jaha, jag bryr mig inte.
Om du inte bryr dig, låt mig få somna om.
Nej, snälla… Jag behöver ditt råd.
-Är nåt på tok? -Du, Bradley.
-Bradley. -Det är Cory.
Herregud, förlåt.
Förlåt. Är du kvar?
Ja, ursäkta. Ett ögonblick.
Herregud.
Helvete.
Okej.
Aj!
Så storyn finns kvar där ute.
Och pappan brydde sig inte?
Det vill jag inte säga, men han är en plågad man.
Han vill inte gå med på förlikning, så…
…om jag inte hittar nåt sätt att hindra publicering,
så blir den publicerad.
Det var det enda hon bad om, att hennes namn inte skulle komma ut.
Men det är redan ute, och det här är miljoner steg bortom det.
Jösses, alltså, det här hade krossat henne.
Att veta att hon efter allt det här skulle framställas som en drogberoende slampa.
Vilken jävla värld.
Jag vet.
Varför inte gå till The Times
och berätta att Fred försöker svartmåla Hannah?
Eller vill du inte göra det för att du får sparken,
eftersom du går emot tv-bolagets intressen?
Självklart inte. Jag försöker göra det rätta.
Varför tror du så om mig?
Hör på.
Hannah berättade sin historia för dig.
Hon anförtrodde dig saker som hon inte berättade för nån annan.
Så vare sig du vill eller inte, är du mitt samvete.
Så jag frågar dig, som mitt moraliska föredöme,
som den person…
…som bryr sig mer om rätt och fel än nån annan jag har mött:
om jag kan hitta ett sätt att stoppa det här,
att förhindra att Hannah blir offentligt utskämd,
bör jag göra det?
Jag följer ditt råd, för jag vet att det blir rätt beslut.
Ska jag göra vadhelst som krävs för att hindra att storyn publiceras?
Ja. Absolut, ja.
Och jag ska också försöka komma på nåt sätt att stoppa den.
Okej, tack.
Jag uppskattar det verkligen.
Nu ska du få sova.
Jag ska inte ringa till ditt rum mer.
Okej. God natt.
Okej.
Ta god tid på dig.
Du frågade vad jag gjorde fel enligt mig själv.
Jag gjorde fel, givetvis. Jag borde inte ha gjort nåt av det.
Jag ville inte vara en sån person.
Jag ville inte skada nån.
Jag ville inte att folk skulle tro att jag var en sån
som kan skada nån.
Och nu är en av de där kvinnorna död, Hannah Shoenfeld.
Och det borde ju aldrig ha hänt. Det är bara…
Jag var självupptagen och nonchalant,
och jag trodde att det var det hon ville ha.
Och om hon bara hade kunnat tala om för mig…
Det är lätt att säga nu, men…
…om du inte tror mig,
varför slösa ens en jävla sekund på att prata med mig?
Den typen är ett monster.
Och fast det var illa,
var inte sexet med henne mitt…
…mitt värsta misstag.
För ett år sen, mitt i den här härvan,
var jag från mina sinnen.
Jag var som ett skrämt litet djur som försökte klösa mig ut ur fällan.
Jag hade ryggen mot väggen, och vad gjorde jag?
Jag bad Hannah om hjälp,
vilket var obeskrivligt dumt.
Men det gjorde jag. Jag gick hem till henne och bad om hennes hjälp.
Hon berättade hur hon kände.
Och hur situationen hade skadat henne.
Och det var så uppenbart
vilken smärta hon utstod i den stunden.
Men jag kunde ändå inte förstå.
Jag förstod inte varför hon kände så.
Och jag pressade henne…
…och sa hemska saker.
Och för mig är det… mitt verkliga brott.
För…
…jag kan inte skylla på okunskap.
Jag visste vad jag gjorde, men gjorde det ändå.
Jag måste prata med dig.
Fan. Aj.
-Alex, hur är det med dig? -Helvete.
Snälla, slösa inte bort min tid med frågor som jag vet att du struntar i.
Vänta lite. Jag vill inte att du ska ha ont.
Jag struntar i att du inte vill att jag ska ha ont.
Du är tvungen.
Du kan inte bara skriva en bok om mig, säga vad du vill och orsaka mig smärta,
följa mig runt i landet för att plåga mig, och sen låtsas bry dig.
För det första följde jag dig inte. Det är en presidentvalsdebatt.
Ja, som jag ska moderera, för fan!
Och jag sa inte vad jag ville. Boken är faktakollad.
Inte av mig.
Den som påstår sig veta nåt om mitt liv pratar smörja.
Alex, jag försökte prata med dig ett antal gånger.
Jag gjorde mitt bästa för att vara rättvis mot dig och alla andra.
Rättvis mot mig? Om du vore rättvis hade du inte skrivit en bok om mig.
Okej. Vem bryr sig?
Alex, det är lite väl sent för att storma in i mitt hotellrum
och få ett utbrott.
Vad vill du egentligen?
Jag vill se boken.
Jag har inget ex med mig.
Vilket skitsnack!
Den släpps ju nästa månad. Var är den? Kom igen.
Jag säger ju det.
-Kom igen. Var fan är den, Maggie? -Jag säger ju det.
-Jag har inget ex med mig. -Det tror jag inte på.
-Där finns den inte. -Vi får se.
PÅ FEL SIDA SÄNGEN
Herregud!
"På fel sida sängen.
Korruption, mörkläggning och kulturkris på USA:s…
…USA:s mest populära morgonprogram."
Vad är det här?
Vad fan är det här?
Det är ett förslag till omslag.
Vad står det i boken?
Där står inget om dig som du inte redan vet.
Berätta vad det står, Maggie! Jag förstår att jag framställs illa.
-Du gillar mig inte, har aldrig gjort det. -Det är inte sant.
-Vilken del? -Att jag aldrig har gillat dig.
Är det nåt särskilt du vill veta?
Laura Peterson antydde…
Det där om att du låg med Mitch. Det är det som oroar dig.
Nå, står det så?
Ja.
Men det är inte sant.
Jag… Vem sa det till dig?
-Alex… -Alltså.
Det där är förtal.
Du måste ta bort det där. Du måste ta bort det.
Annars svär jag på att det blir ett elände för dig.
Jag skojar inte.
Stäm mig om det inte är sant.
Boken är klar, och jag ändrar inte det där.
Och jag tänker inte inkludera den här lilla epilogen,
så säg inte att jag inte bryr mig.
Jag måste moderera en presidentvalsdebatt
medan du fabricerar sliskiga historier
om oviktiga människor som gör oviktiga saker.
Jag måste gå ut dit
och föra alla kvinnors talan eller nåt sånt.
Och det inkluderar dig.
Gör inte det här mot mig, Maggie.
Koppla inte ihop mig med honom på det sättet.
Allvarligt, Maggie, om du förstör mig, förstör du… Helvete!
Du förstör hela landet. Jösses. Fan.
Alex, du borde nog gå och lägga dig ett tag.
Herregud.
Mitch.
-Du pratade med Mitch. Vad sa han? -Det stämmer.
Lite kort. Helt inofficiellt.
Jag kan citera vad han sa.
Han sa: "Dra åt helvete."
Jag ska gå nu.
Helvete.
Herregud.
DEMOKRATERNAS PRESIDENTVALSDEBATT LIVE FRÅN VEGAS
God kväll. Jag är Eric Nomani.
Välkomna till Las Vegas.
Med mig på scenen här ikväll
har vi politiska reportern på Las Vegas Weekly, Deena Pham,
och min tidigare partner,
medankare på UBA:s The Morning Show, Bradley Jackson.
Våra bästa hälsningar till Alex Levy.
Krya på dig, Alex.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson