Du står i veien.
Du er sint. Det var derfor jeg ville prate.
-Dette kan du ikke reparere. -Nei.
Men jeg må fortelle deg noe siden du allerede er sint,
og jeg vil at du skal vite alt.
Ingen hemmeligheter.
Jeg tror du vil like det til slutt. Dette gagner både deg og programmet.
Jeg har bedt Alex komme inn som makker, og hun har sagt ja.
Vi skal få henne på luften så fort vi kan.
Jeg forstår.
Det var alt.
Gå opp og hvil deg litt.
Du gjorde en fantastisk jobb med å dirigere denne symfonien av fylliker.
Det ordner seg.
-Hva? -Det ordner seg.
Ikke si til meg at det ordner seg.
Nok løgner fra deg. Det er helt morsomt.
Livet er bare en rekke skuffelser.
Og hver gang blir man like overrasket.
Jeg er sjefen din. Jeg får det til å fungere.
Å, så du er sjefen min? Jeg trodde vi var venner. Faen ta deg!
Vet du, jeg føler meg litt dårlig.
Etter å ha stått ute i kulden og gjort denne teite jobben for deg.
Jeg tror ikke jeg kommer i morgen.
UBA SAKSØKES ETTER TIDLIGERE ANSATTS DØDSFALL
Faen.
OK.
Lykke til med privat megling for uaktsomt drap
-basert på seksuelle overgrep. -Det er like mye en PR-sak.
Shoenfelds far kommer aldri til å gå helt til retten.
-OK, da diskuterer vi et forlik. -De bare prøver seg.
Forsømmelse i ansettelsen, forsømmelse i ledelsen, plikt til å gripe inn.
Cory, hjelp meg litt her.
Advokaten deres har tatt seg vann over hodet her.
-Vi kan skremme dem bort. -Avslutt det.
Bare betal dem. Vi kan ikke gjøre om på dette, så bare løs det.
Pressen tar livet av oss.
Alt med Ray, Bradley som nekter å jobbe, aksjekursen, stanken av Fred.
Det er en enkel løsning på dette. Betal dem.
Vi snakker med folkene til Fred og Mitch. Vi trenger bare en fortrolighetsavtale.
Jeg ville normalt sett ikke rådet noen til dette, men det er merkelige tider.
Kanskje vi ikke bør ha noen fortrolighetsavtale.
Kjeltringene er ute av bildet. Og det får bare alt til å virke mer alvorlig.
Hvor mye verre kan det bli?
Dette er fryktelig, men...
Og det er jo en slags fortrolighetsavtale her, uansett.
Unnskyld?
Jeg mener...
Hun kan jo ikke sladre.
Nå er det nok, festen er slutt. Du har sparken, Richard.
Kom igjen. Ut med dere. Pell dere vekk. Stikk. Jeg har et nytt møte nå straks.
Det er bare han som har sparken, men alle må gå.
Hold meg oppdatert.
MAN FÅR SOM MAN FORTJENER.
MITCH KESSLER, RAY MARCUS, LINDA ALVARADO,
MANU SINGH, FRED MICKLEN. SØKSMÅLET.
SALLY: JEG SKAL IKKE SI IMOT.
Vi går bare inn
og blir ferdige så fort vi kan.
Det gjør da ingenting om noen ser meg? Jeg jobbet her i 15 år.
Kanskje jeg bare er innom for å si hei.
Ja, selvsagt.
Men kanalen bruker mye penger på å gjøre noe stort ut av at du kommer tilbake.
Og avtalen er ikke i boks.
Så få avtalen i boks, Doug.
I hele min karriere har jeg ventet på dette.
Jeg vil ha kontor i direktøretasjen. Dette er ikke nyhetsankerenes etasje.
Her tas avgjørelsene. Jeg styrer min egen skjebne.
-Her er det. -OK.
-Alex Levy. -Bare se bort.
Hei.
Alex er bare innom for å hilse på gamle kollegaer. Som deg?
Jeg kjenner henne ikke. Takk for det du gjorde.
Det...
Å, hjelpe meg.
Hold opp.
Vær så snill. Takk, så hyggelig.
-Hei. -Du er en helt.
Hold munn, Doug.
Å, herre min.
-Pokker. -Å, herregud.
Vi valgte en abonnementsmodell for UBA+,
men det er likevel muligheter.
Bransjen er i endring. Og der er dere gode.
Dorexer revolusjonerte jo behandlingen av revmatisme.
Moren min har spenst i steget igjen. Ny livslyst.
Hun er her.
-Har noen sett henne? -Det får vi vel snart vite.
Beklager, jeg må ringe deg senere.
Cybil på linje to. Det gjelder Bradley.
-Hun ødelegger alt. -Ja, Bradley tøyer strikken.
Nei, Alex. Er pressemeldingen klar?
Vi er klare til mandag. Men Bradley må være med. Klokka går. Tikk, takk.
OK. Ja, døren er åpen.
Alex Levy. Velkommen tilbake.
-Hei, hei. -Nei, ikke reis deg.
Du sitter så godt. Du kan reise deg, Doug.
Jeg sitter fint her.
Vær så god og sitt, hvis du kan finne en stol.
Har en innebygget.
Dette er den nye...
For deg, i hvert fall... Den nye sjefen for UBA News. Stella Bak.
Hei. Ja, hyggelig å møte deg i virkeligheten.
Herregud, du er bare barnet! Jeg kunne drept for huden din.
Takk.
Jeg syns alle skal få ha sin egen hud.
Vi kom bare for å si hei.
Hadde jeg visst at du kom, ville jeg bedt deg vente
til vi fikk kunngjort at du kommer tilbake.
Men jeg ville gitt deg blomster.
-Ja ha. Vel. -Og vet du hva?
Beklager det. Vi vet at dere vil kunngjøre det på mandag.
Men Alex var bare...
Så klar til å gå i gang at ti ville hester ikke kunne stoppet henne.
Oi, originalt.
Har du noen nye tanker om Alex Levy i beste sendetid?
Vi snakket faktisk om det nå.
Og vi har noen gode ideer.
Supert. Vi gleder oss veldig til å høre.
Det er tidlig i prosessen. Men vi skal presentere alt når vi er i mål.
Kult. OK. Produsenter? Hva tenker dere?
La oss få avtalen i boks først.
Herregud, Alex. Du må se det nye kjøkkenet i studio.
-Ikke gå ned i studio. -Ja.
-Ikke gjør det. -Jeg...
-Ingen fare, Isabella. -Unnskyld.
Saken er den, hvis jeg kan få være helt ærlig,
at du er det eneste positive vi har akkurat nå.
Når vi går ut med at du kommer tilbake, blir det store nyheter.
Og det blir bra både for deg, meg, kanalen og The Morning Show. Helten kommer hjem.
Og vi vil ikke... Vi vil ikke ødelegge for PR-krigen på mandag.
-Hvis vi blir enige om en avtale. -Å, vi blir enige, Doug.
Burde Bradley og jeg treffes og forberede denne PR-krigen?
-Jeg vet det er noen utfordringer. -Vi har en diskusjon. Men det løser seg.
Det er nok lurt om du tar kontakt og forteller
at du er glad for å være tilbake som Alex og Bradley.
Ja. Gleder hun seg?
Veldig.
Vi ville bare komme innom og si hei. Så hei.
Si hei, Stella.
-Hei. -Hallo.
-OK. -Hva sier dere?
Kan ikke vi tre spise middag hos meg i morgen kveld?
Så kan vi snakke om Alex Levy og hennes comeback i The Morning Show
og hvordan vi skal gjøre overgangen til det nye programmet.
Helst ikke så mange gjester. Beklager, Doug.
-Ikke tenk på det, Cory. -Topp. Passer for meg.
-Bra. Bra? -Flott.
-Bra. -Flott.
Oi.
Du kunne ikke lagt en bedre plan.
Du jobbet hardt og gikk på riktig tidspunkt.
Det ga deg et perfekt utgangspunkt. Helt genialt.
Jeg var helt knekt, Doug.
Ja da.
Det betalte seg, i hvert fall. Da går jeg til forretningsavdelingen.
-Vi ses senere. Mazel tov. -Takk. Vent, Doug.
Har du tilfeldigvis en lesekopi av Maggie Breners bok?
Den holder de streng kontroll på.
Men det går bra.
Greit? Drit i Maggies bok. Du har din egen.
Historien rett fra hestens egen munn.
Akkurat.
Billedlig talt, da.
Du likte ikke tanken på å hente Alex tilbake,
men nå er det jobben din å vise at du tok feil.
Alex jobber for Alex, og det gjør vi også.
Greit.
Men vi må snart få Bradley med, ellers må vi ta noen ubehagelige valg.
-I hvert fall for deg. -Jeg fikser det.
Og vi bør også be Mia på middagen.
-Det er hennes program. -Ja, greit. Men ikke noen flere.
Jeg vil ha et lite selskap. Sånt har en tendens til å vokse.
Du er bedt på middag hos Cory i morgen kveld.
Med ham, Stella og Alex.
Cory, Stella, Alex. OK. Har vi hørt fra Bradley?
Nei.
OK, men hun burde være med.
Hør med Corys kontor først, og så inviterer du henne.
OK. Betyr det at hun er bedre nå?
Vi får se.
Et elendig tilbud.
De gir meg ikke noen ting.
En økning på 5% med frynsegoder er ikke et elendig tilbud.
Det dekker bare inflasjonen.
-Et program i beste sendetid. -Samtidig som Super Bowl?
-Større garderobebudsjett. -Det gagner dem.
Og de lovet deg en personlig beklagelse. Det er ikke lett å få.
Som de har forhandlet frem med agenten min? Oi, så ektefølt.
Hvis vi kan få det du krever, hvor snart kan du være tilbake?
Jeg kommer ikke før Eric er borte.
-Bradley. -Jeff.
-Jeg forstår. De behandlet deg dårlig. -Nei da.
Det er sånt drittsekker gjør mot hunder. De såret meg.
Jeg jobbet dag inn og dag ut.
-Jeg viet dem hele livet. -Du føler deg ikke verdsatt.
Men når du er borte så lenge, settes kanalen i et dårlig lys.
De satte meg i dårlig lys!
Handler det om Alex?
-Det er forståelig at du er skeptisk. -Nei, det handler ikke om Alex.
Det handler om at de har gått bak ryggen min.
OK. Uansett, så er du ikke i posisjon til å kreve så mye mer,
med lave seertall og dine svake testresultater.
Nå må vi ikke ødelegge alt.
-Jeg syns du skal svare. -Er det ditt profesjonelle råd, Jeff?
Det er tydelig at det passer litt dårlig. Vi kan ta opp tråden senere.
Å, nei, du.
Du får ikke kjøre det nedlatende "nå er du hysterisk"-trikset.
Husk hvem som betaler hvem her. Vær vennlig å sitte ned.
Du har jobbet for meg i åtte måneder, men har et langt forhold til kanalen.
Du spiller sikkert golf med alle der.
Og jeg vet du har flere klienter som jobber der.
Men det driter jeg i.
De trenger meg.
De har ikke sagt meg opp, selv om jeg har vært borte i tre uker.
Det bør si deg alt du trenger å vite.
Det er to grunner til at de ikke kan si meg opp.
For det første er de saksøkt etter et dødsfall.
Og det var jeg som var varsler i saken.
Husker dere det? Det ville tatt seg svært dårlig ut.
Og for det andre
skal de gjøre en stor greie ut av at Alex og Bradley er tilbake.
Og jeg er Bradley.
Det er jeg som bestemmer når møtet er slutt. Møtet er slutt.
Du kan presse folk, men de glemmer det aldri.
-Og når de får overtaket, tar de igjen. -Å, press deg sjøl, Jeff.
Hun kommer tilbake.
-Hva? -Det er RJ.
-Å, hei. -OK.
Håper du føler deg bedre.
Ja da. Hva er det?
Du er invitert på middag i morgen hos Cory Ellison.
-Hos Cory? Hvorfor det? -Det sa de ikke.
Jeg vet at Alex Levy kommer. Det er henne, Stella, Mia og Cory.
OK, jeg går hvis jeg føler meg bedre. Men de må invitere alle nyhetsankerene.
OK. Jeg snakker med Corys folk.
Tror du kanskje du er litt bedre i morgen?
Det kan hende jeg må det, ja. Takk, RJ.
Å, pokker!
Helsike.
Ja, ja.
"PERFEKT BALANSE"
THE MORNING SHOW "LEVENDE OG ENERGISK"
Hei!
-Alex? Hva gjør du her? -Jeg er ikke her.
Herregud.
Å, unnskyld.
Beklager.
Alex? Er du tilbake?
Unnskyld meg.
Å, gud.
-Av alle verdens garderober... -Å, herregud.
Alex Levy.
Nei, jeg... Dette er din garderobe.
Jeg beklager. Gammel vane.
Nei, jeg har bare holdt den varm. Det minste jeg kan gjøre for en legende.
Jeg er ingen legende.
Men jeg trekker ut i gangen igjen. Jeg var aldri her.
-Unnskyld. Ut i gangen... -Nei, du må bli. Bare en kort stund.
Dette er stort for meg.
-Ja. -Det er den samme stolen.
-Samme Wi-Fi-passord. -OK, så blir jeg litt.
Oi! Å, min... Ja.
Gratulerer med kveldsnyhetene.
Takk. Hva med deg?
Hvordan blir det å gjenforenes med Bradley?
Hjelp. Det er det ingen som skal vite.
De fleste vet ingenting. Du og Bradley skiltes vel ikke akkurat som venner.
-Har hun sagt det? -Nei, jeg fikk bare inntrykk av det.
Ja. Nei, vi er venner.
Hør her, jeg projiserer vel bare,
men jeg tror ikke hun kommer til å snakke med meg igjen.
Du har vel ingen råd å gi der?
Jeg tror nok du vet mer om det enn jeg gjør.
Hun gjør det vanskelig å være vennen hennes.
Så godt som umulig.
Herregud. Jeg vet ikke hvem du tror du snakker med,
men sånt bør du holde for deg selv.
Bradley og jeg er ikke nære venner, men vi jobbet sammen i tre uker.
Antakelig de tre tøffeste ukene vi har opplevd.
Men det regner jeg med at Bradley har fortalt om.
Det er sånt venner gjør.
Du har jobbet med Bradley i et halvt år?
Hvis dere ikke er venner ennå... så ligger nok problemet hos deg.
Håper det var hyggelig å treffe meg.
Hva gjør du her fremdeles?
-Det skulle bli bedre. -Enkelte ting er jo det.
Handler dette om Alex?
Har du sett at det er en i Washington som har fått korona?
-De sier det kan smitte mellom mennesker. -Ja, jeg så det.
-Hvor mye tid bruker vi på det i morgen? -Et minutt.
Det er ikke plass mellom rikinger på 70 som slåss om å lede oss inn i fremtiden,
Harry og Meghan som frasier seg tittelen, og presidenten som stilles for riksrett.
Mandag, da?
Vet ikke. Det er Martin Luther King-dagen. Intervjuet med Michael Eric Dyson skal på.
Jeg forstår det. Hele verden er syk.
-Men noen har det verre enn andre. -Informasjonen er tilgjengelig for alle.
Du kommer vel på middagen i morgen?
-Har jeg noe valg? -Nei.
Gleder meg.
-Dette er ikke greit. -Unnskyld?
Tror du du kan holde på sånn,
fly over halve kloden og invadere min yndlings-gelateria?
Kan du dempe deg litt?
Nei, jeg vil ikke dempe meg. Han vil at jeg skal holde munn!
Beklager at ditt skjøre ego som heterofil, hvit mann ikke kan takle å høre sannheten.
-Patetisk. -Jeg ber deg ikke tie stille.
Jeg ba deg bare snakke til meg med vanlig stemme,
så vi ikke ødelegger alle andres gelato.
Vel, du har ødelagt min gelato.
Fjern deg.
Langt vekk.
Slutt å plage denne mannen.
Du trenger ikke å flytte deg.
Hadde du visst hvem denne kødden er, ville du forstått.
Så om jeg hadde visst at dette var Mitch Kessler fra The Morning Show,
ville jeg vært enig i at han ikke burde få puste inn samme luft som en som deg,
som sikkert har gjort så enormt mye for verden på dine 20 år?
Ja vel. Beklager at jeg har en rest av selvrespekt
og nekter å finne meg i oppførselen til alle bortskjemte menn.
Det kalles feminisme. Slå det opp.
Og da står det: "Feminisme er sutring og klaging
til du ikke trenger å føle ubehag lenger"?
For dine følelser er det viktigste i hele universet?
At du hele tiden, hver eneste dag skal føle deg vel
er det vi alle skal bøye oss for å få til.
Er det sånn det er?
Han sitter her og spiser is.
Jeg har ikke sett ham prøve å klå deg i skrittet.
-Da hadde du hatt noe å anmelde. -OK.
Å sparke på ham mens han ligger nede,
gjør det at det ynkelige livet ditt føles bedre?
-Dette handler om deg selv. -Nok nå, Mussolini.
Verden har løpt fra deg.
-Ha! Mussolini. Ja! -OK. Vet du hva?
Takk for hjelpen.
-Men nå må jeg faktisk hjem. -Du må ingen steder.
Sitt.
Jeg vil fortelle dere alle om min venn Mussolini.
Se nå. Du skremte vekk kjendisen.
Og venninnen din? Fikk hun med seg alt sammen?
-Venninnen min? -Ja, hun der borte.
Som du fikk til å filme alt sammen for å legge det ut på sosiale medier.
Beklager.
Håper jeg ikke ødela dine 15 minutter som feministhelt på Instagram.
Og forresten,
så kjempet jeg for din rett til å være en drittsekk. Ikke la meg angre på det.
Grazie.
Nei, grazie til deg.
-Paola Lambruschini. -Mitch Kessler.
Takk for at du prøvde å hjelpe meg.
Jeg koste meg.
Husker du da det var gøy å bli sint?
Så vidt.
Nå blir folk så sinte når de er sinte.
Ikke for å kritisere, men oppfattes det ikke som ufint
å synge om Mussolini på italienske gater?
Jeg syns amerikanere er ufine
som omtaler alt de ikke liker i Italia som "Mussolini".
De to kan underholde med den historien resten av livet.
Den gale, gammeldagse italienske dama og den kjente amerikanske skurken.
Jeg tror de kaller meg verre ting en skurk.
Ja da.
Men vi kan ikke hele tiden bekymre oss for hva barn syns om oss.
Den jenta der var akkurat smart nok til å være dum.
Hun vet ikke hva hun er ute etter.
Hvis du beklager, sier hun at du ikke mener det.
Hvis du prøver å gjøre opp for deg, er det egoistisk.
Hvis du prøver å gå videre i livet, er du bare frekk.
Hvis du velger å dø, er du feig.
Du må leve og lide.
Men ikke så vi ser deg, og du må ikke prøve å lære av det.
-Jeg ville bare ha litt is. -Det fins ingen steder å søke tilflukt.
-Vil du ikke vite hvorfor jeg gjorde det? -Egentlig ikke.
Fordi alle mulige svar her
er egentlig at du er gal.
Endelig får jeg noe igjen for galskapen.
Hvordan da?
Jeg treffer ikke andre fra media særlig ofte.
-Jeg er ikke i media. -Ikke jeg heller. Jeg har en pause.
Samme her.
Jeg håpet jeg kunne få noen tips.
-Jeg må faktisk hjem. -Det trenger ikke å skje nå.
Det er nok ikke så lurt. Beklager.
-Er det sånn du takker meg for hjelpen? -Jeg ba deg jo ikke om hjelp.
Man må betale skatt hvis man vinner i lotteri.
Jeg vil bare ha noen tips.
-Kom igjen. Bare noen tips. -OK, greit. Ja, ja.
Vi kan ta det en annen gang.
OK.
Legg inn nummeret ditt på telefonen min så vi kan avtale noe.
-Jeg ringer det nummeret med en gang... -Nei, nei.
Det er riktig nummer. Du kan ringe.
Hva f...
Bradley?
Chip. Det er fortiden som ringer.
Ja.
Ringer du fra sykehuset?
Herregud, hvordan vet du det?
Jeg er nyhetssjef, og du er nyhetene.
Det stedet er et sirkus, Chip.
Jeg trodde jeg ville savne det. Men jeg har aldri vært så lykkelig.
Så livet går videre?
Det er jo det ingen sier noe om.
Som om de ikke vil at du skal vite at livet kan være lett.
Jobben min er ikke altfor krevende, jeg har faktisk et liv,
og jeg er forlovet.
Vent, hva? Gratulerer.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Hun er helt fantastisk.
Jeg mener, det høres teit ut,
men hun hjelper meg til å bli den jeg alltid har ønsket å være.
Og jeg er lykkelig.
Så bra.
Hva med deg? Bortsett fra det åpenbare.
Har du gjort noe spennende mens du på en måte har hatt fri?
Ikke egentlig.
Jeg var i og for seg ute og kjøpte is i går.
Det er jo kult.
Uansett, grunnen til at jeg ringer, er at de skal hente inn Alex igjen.
Hva?
Jeg skjønner. Oi. OK.
Og de gir henne absolutt alt hun ber om.
-Og hvordan føles det? -Ikke kjempebra.
Og jeg får dårlig samvittighet for at jeg ikke liker det.
Som om jeg ikke klarte det, og nå må storesøsteren min ordne opp.
Det er ikke din feil. UBA er blitt et bedritent sted.
Ja, men... Du er den som kjenner Alex best.
Og jeg tenkte kanskje du kunne gitt meg noen råd.
Jeg kjenner henne liksom ikke.
Noen ganger er hun så åpen.
Men så plutselig blir hun helt kald.
Jeg vet ikke. Hvordan er hun under alt det der?
Ja, ville ikke det vært fint å få svar på?
Så noe som helst om Alex?
Jeg vet ikke...
Det eneste jeg kan si, er at du må passe deg litt.
Hun kan få deg til å føle at du er den viktigste i hele universet.
Så varm og nær.
Og så snur du deg, og så dytter hun deg plutselig utfor stupet.
Og i sitt eget hode har hun en god grunn.
Men hun tenker bare på Alex. Tro ikke noe annet.
Og alle kan jo ikke vinne. Konkurranseinstinktet vekkes.
Men med Alex er det annerledes.
Jeg vet ikke om jeg noen gang kommer til å se henne igjen...
Men da har jeg et par ting å si henne.
Ja.
-Velkommen. -Jeg har med vin.
Vin! Jeg visste jeg hadde glemt noe.
For et lekkert sted.
-Hei der. -Å, hei.
-Så gode sammen. -Ja.
-Vi må servere den. Hei. -Yo.
Så Alex Levy...
Må man stå på pinne for henne?
Mener du som en tjener eller at hun kommer sent?
-Selvsagt... -Nei, hør på meg. Alex kan være...
-Litt... -Bortskjemt.
-Nei. Hun er bare direkte. -Bortskjemt.
-Nei. Hun kan være litt sur. -Ikke bare litt.
Det er vel litt slemt.
-Det er sant. -Det skal jeg huske.
-Så kult å bo på hotell, Cory. -Jeg hører de har gode priser.
-Da måtte martinien alltid stått klar. -OK.
Burde ikke Bradley og Alex vært her?
Unnskyld meg.
Cybil. Beklager. Hei.
Vi har ringt forbi hverandre. Hvordan går det?
Jeg har hatt det bedre.
Page Six har bilder av Bradley som kjøper is. Hun ser ikke særlig syk ut.
Dette er bare flaut. Vi fremstår som idioter.
Vel... Man kan jo være syk og likevel få lyst på is.
Hun gidder ikke å vise seg på jobb på nesten en måned.
Og nå sprader hun rundt som om ingenting har skjedd.
Som om hun er fri som fuglen.
Vel, Cybil. Kanskje hun bare...
Uansett hva du sier,
så gir jeg egentlig faen.
Du bør ikke gå til kamp mot meg. Det er dette jeg driver med.
Bli kvitt Bradley.
Jeg skjønner ikke at vi i det hele tatt diskuterer det. Hun skal ut.
OK.
-Hei. Kommer du opp? -Hvorfor?
-Fordi det er det riktige å gjøre. -Hva vet du om hva som er riktig?
Det ser ut som du skifter, så du er vel på vei.
-Stemmer det? -Det har ikke du noe med.
OK. Hvis du skifter nå, så må du ta på voksenklær.
Du tror du straffer oss, men det rammer bare deg.
Du kommer bare til å ødelegge for deg selv.
Og jeg jobbet hardt for å hente Alex tilbake, også for å hjelpe deg.
Det er faktisk sant.
Og hvis du bare kunne sett forbi ditt eget raseri,
ville du forstått at Alex blir bra for både showet, seertallene og deg.
Det blir en stor suksess. Og den suksessen blir du en del av.
Det vil gjøre det mulig for deg å gjøre alt du har hatt lyst til.
Alt du har ønsket, til og med dine elskede nyheter.
Jeg vet du syns jeg er umoralsk og ikke til å stole på.
Men en ting kan jeg love deg.
Hvis du ikke får dette til å funke nå, ødelegger du bare for deg selv.
Er dette beklagelsen agenten min forhandlet frem?
I så fall suger den.
Nei.
Adjø, Bradley.
Jeg tror ikke Bradley kommer.
Hva med Alex?
Hun er bare forsinket.
Der kommer hun.
-Å, herregud. -Yanko.
-Å, jøss. -Hei.
-Så godt å se deg. -Godt å se deg.
-Hei. Hallo. -Så fin du er. Alle er der inne.
Mange takk. Takk.
Cory.
-Ja, jeg ser det er et lite selskap. -Det er ikke lov å fornærme noen lenger.
-Der har vi henne. -Hei. Alex!
-Velkommen tilbake. Hei. -Hei, Alison.
Så godt å se deg.
-Hei, Stella. Hallo. -Hei.
-Godt å ha deg tilbake. -Det er så godt å se deg.
Daniel. Hvordan har du hatt det?
Siden du sviktet meg, mener du? Helt topp.
-Hallo. -Og hvem er du?
Og hvordan kom du deg inn?
-Ty Fitzgerald er jo med i programmet. -Jeg vet hvem han er.
Du er så bra. Jeg gleder meg til å jobbe med deg.
Og jeg gleder meg til å bli jobbet med.
-Jobbet med. -Ja.
-Så da er vi enige. -OK. Ja.
Hvor er Bradley?
Skal vi spise?
Lenge siden.
Hei.
Å, Bradley. Så godt å se at du er bedre.
-Må vi late som hun var syk? -Opp til hver enkelt.
Ja. Takk.
-Alex. -Hei.
Oi.
Så godt å se deg.
Så godt å se deg også.
OK. Her har vi to som har savnet hverandre.
Bestevennene er sammen igjen.
Prat litt. Maten er nok snart klar.
-Håret ditt. -Takk. Ja.
Håper dere er klare til å jobbe.
Jeg gleder meg sånn. Jeg gjør meg klar til å bli klar.
Så gøy er det...
-Kommer snart. -Ja, selvsagt.
-Hei. -Hvordan går det?
Så du er ikke syk lenger?
Jeg er bedre.
Godt å høre. Håper ikke jeg smittet deg.
Jeg vet ikke. Men jeg klarer meg nok.
Hei.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Det var stygt gjort.
-Jeg er et annet menneske nå. -Det spiller ingen rolle hvem du er.
Du er den som ødela for meg, Alex.
Jeg takket nei til ankerjobben i YDA
fordi vi gjorde en avtale som passet deg der og da.
Jeg ba deg aldri om å gjøre det.
Hva spiller det for rolle?
Morgenen etter startet du et korstog sammen med hun du skulle si opp.
Men så fikk hun fortsette, og da sluttet du.
Skulle jeg ha latt være å si sannheten om Fred på luften?
Jeg forstår hvorfor du gjorde det og er glad det kom ut.
Men det var ikke nødvendig å ofre meg.
Du kunne gjort det uten å tilby meg jobben.
Og du kunne sett hva som foregikk uten at en flott kvinne måtte miste livet.
Jeg er så lei for det.
Det er sånt folk sier for å slippe å ha dårlig samvittighet.
Jeg skal gjøre alt jeg kan for å hjelpe deg videre.
Du hadde fortjent bedre. Men jeg kan ikke skru tiden tilbake.
Jeg kan bare love å forbedre meg og si hva jeg føler.
Og det er at jeg er lei for det.
Det holder ikke.
Ja, jeg tar gjerne en til. Takk. Nydelig.
Maten er klar.
Og dere to skal sitte sammen.
Supert.
-Det er bare som influensa. -Men jeg vil ikke ha influensa heller.
Jeg har hatt SARS. Det var helt topp.
Jeg syns ikke det er noe å spøke med.
-Folk blir veldig syke. -De blir syke uavhengig av humoren vår.
Og hvis noen får korona 8 000 km unna, lager det da lyd?
-Jeg støtter Daniel. -Noen må dekke saken.
-Da må vi få satt deg på et fly. -Jeg? Jeg skal til Iowa.
-Bradley kan dekke nominasjonsvalget. -Skal du sende meg?
Er det noen spesiell grunn til at du ikke vil?
Nei...
Jeg sier ikke at det er jeg som skal rapportere om korona.
Jeg sier at vi bør rapportere om korona.
Å følge med på smittespredning er ikke veldig bra TV.
Det er mye som skjer, men Daniel har rett. Vi finner en løsning.
Det er mye som skjer.
Hvis vi kan bli ferdige med den latterlige riksrettssaken, får vi tid til litt annet.
Tuller du nå?
-Nei, det er bare tull. -Mener du at Trump er uskyldig?
Det er ikke poenget. Det er et sirkus.
Alle sammen.
Jeg skal skåle.
-Velkommen tilbake, Alex Levy. -Takk, Cory.
En av de mest populære, skarpe og glitrende journalistene
og profilene vi har hatt på skjermen.
-Slutt. -Unnskyld. Jeg er så oppspilt.
Jeg er kjempeglad.
Disse to kvinnene...
...endret historiens gang til det bedre.
Og vi har dem.
Og vi skal bruke mer enn BNP-et til en liten øystat
for å forsikre oss om at alle vet det.
Alle kommer til å følge Alex og Bradley-uken på UBA,
og den avsluttes søndag kveld med et tilbakeblikk på deres tid sammen,
Three Weeks of Spring,
som følges av et UBA 365-intervju
der dere får tid hver for dere med selveste Laura Peterson.
Og det hele kulminerer i et øyeblikk hele verden vil få med seg,
når våre heltinner gjenforenes.
Mandag morgen kl. 7. Sammen på luften for første gang siden...
...den flotte og rystende dagen for ni måneder siden.
-Så, alle sammen, la oss heve glasset... -Ja.
...og skåle for Alex Levy og Bradley Jackson.
-Skål. -Skål.
Skål.
Hei, du. Er alt i orden?
I orden?
Ja. Er du sint på meg?
Nei da.
OK. Flott.
Jeg har tenkt litt.
Kan ikke du og jeg møtes og jobbe litt med noen ideer?
Jo da. Bare ring RJ.
-Hvem er RJ? -Assistenten min.
Jeg vil helst gjøre avtaler via ham.
Oi. OK.
OK.
Ja.
Du skal vel ikke gå?
Dere, jeg vil bare si at jeg har hatt det så hyggelig.
Jeg har jo hund nå. Så jeg må ut og lufte den.
Jeg ville bare si at det var så fint å se alle her i kveld.
Og jeg vet at jeg har med meg en historie.
Og ikke en historie alle her liker. Det vet jeg.
Men det var en grunn til at jeg sluttet.
Og jeg har jobbet med meg selv.
Gått i terapi.
Jeg hadde ingen planer om å komme tilbake, men dere er...
Men sannheten er at jeg har savnet det. Så jeg vil ha mer.
Så nå ser vi fremover, hva?
Ikke sant? For nå er jeg tilbake. Og jeg skal ingen steder.
Så ha en fin kveld. Takk for alt sammen.
Takk.
Bradley. Vær litt lur nå.
Flytt deg.
Alex.
Det må bli forandringer hvis vi skal gjenoppta "partnerskapet".
Det må du forstå.
Det er jeg forberedt på. Jeg har vært borte i åtte måneder.
Det er faktisk ni måneder. Og ting er allerede annerledes.
For det første vil jeg virkelig dette, og jeg er dyktig.
Jeg har holdt liv i showet helt siden du bare sluttet uten å gi meg beskjed.
Jeg sa ifra. Jeg husker at jeg ringte deg.
En uke etter at du ga kanalen beskjed!
Unnskyld, da.
Jeg var midt i et sammenbrudd. Beklager at jeg ikke gjorde ting i riktig rekkefølge.
Du snakket med meg i ett jævla minutt! Og verden ble snudd opp ned.
Jeg fikk ansvaret for hele showet i fanget etter bare en måned.
Og du sa du skulle ringe meg.
Så hørte jeg ikke mer fra deg, kompis.
Kompis? OK, unnskyld så mye.
Noen har faktisk virkelige problemer.
Som om du har noen jævla problemer her i verden?
Alle kan ikke gjemme seg i et herskapshus når noe blir vanskelig.
Noen av oss må sitte i dritten og håndtere det.
Og forresten, frøken feministhelt.
Det var jeg som avslørte kanalen og valgte å inkludere deg.
Mens du prøvde å få meg sparket.
Bak ryggen min!
Beklager at jeg mislyktes i det.
Skal vi være ærlige nå?
-Ja, vi er ærlige! -Ja vel.
Da jeg begynte her, gjorde jeg alt folk ba om, for å vise velvilje.
For jeg trodde vi var et team. Vi er ikke noe jævla team.
Alle der inne tenker bare på seg selv.
Så hvis vi skal gjøre dette, skal du vite at jeg nekter å være en jævla sidekick.
Jeg er din like.
Jeg skal slåss om de beste sakene og tid på skjermen, og jeg gir meg ikke.
-Jeg skal konkurrere. -Gjør det! Det er jo det du skal.
Konkurrere. Ikke gi deg. Det er jobben. Kan du bare gjøre jobben?
-Hører du deg selv nå? -Jeg hører godt.
Du snur på det, så det virker som det er du som sier det jeg sa først!
Å, herregud, Bradley.
Ærlig talt. Å være venn med deg er sikkert en vakker reise.
Beklager at jeg ikke ringte.
Vi jobbet sammen i en måned. Vi skylder ikke hverandre noen ting.
Og hva med Chip?
Hva med Chip?
Skylder du ham noe?
For jeg snakket med ham i dag, og han har heller ikke hørt fra deg.
Og hvor lenge jobbet dere sammen? I 15 år?
Det virker helt supert å være venn med deg.
Men gratulerer med superavtalen, Alex.
-Nå går jeg, Bradley. -Ja, det er jo det du alltid gjør.
Nå er det alvor.
-Alex! -Ja da!
Gi labb. Få labben din.
Bare pell deg vekk.
-Herregud. -Jeg kommer i fred.
-Kanalen betalte $119,2 millioner. -Herregud.
$119,2 millioner for at du skulle forsvinne.
Det var en fallskjerm.
Hvor mye må jeg ut med for å få deg vekk fra trammen min?
Mitch, vi må snakke sammen. Mitch!
Takk.
Flytiden fra New York til Wuhan i Kina
er 23 timer og 11 minutter.
Ja vel, men da må alle i studio og alle der hjemme snu seg bort.
Greit, dere? Greit. Ja.
Mandy er på linje én.
-Hvor mye krever de? -De vil ikke ha noe forlik.
Beløpet de ga oss, var helt urimelig.
De vet at vi ikke kan godta det. 119,2 millioner. Veldig konkret.
Det er tydelig at det er noe de vil si. De vil ha en rettssak.
Har du sett nøklene mine?
Herregud, hvor har nøklene gjort av seg?
-De lå der. -Galskap.
Jeg kan kjøre deg.
-Er de i bilen? Å, faen. -Kanskje.
Alex.
Hei.
Jeg traff Bradley i går.
Hva sa hun... Jeg blåser i alt det der. Det er historie.
Det var ikke derfor jeg kom. Jeg...
Jeg vil ha deg som min produsent.
Det ville betydd så mye.
Når begynner jeg?
Tekst: Trine Haugen