Det var allt för idag.
Tack för att ni tillbringat morgonen med oss.
Och gratulerar till din första vecka.
- Ja. Bra jobbat. - Glad fredag, allihop.
Tack, hör ni. Det har varit kul.
Ha en fin helg, Amerika.
Nästa program är The Twist.
Som Kelly säger... Ni vet vad jag menar.
Jag älskar den låten.
Och bryt.
Våga aldrig ifrågasätta min integritet i mitt program igen.
Okej.
Jag ska förklara en sak för dig.
Det här programmets värld är komplicerad.
Vi har regler vi måste följa.
Du kanske tror dig stå över dem, men där har du jävligt fel.
Det här programmet kommer att sluka dig
och spotta ut dina ben och lite brosk
och hela din jävla själ också.
Men det kanske är det du vill, och i så fall
vet jag inte vad jag ska säga till dig.
- Chip, vart vill du komma? - Det kan gå bra för dig här.
Förstör inte dina chanser
bara för att du vill säga saker som du borde låta bli.
Var försiktig.
Varför? För om tv-bolaget blir fällt, är det du som åker dit?
Det kan döda din karriär?
Tyvärr är det nog för sent att rädda den.
Hör på, alla är inte själviska skitar.
Jag pratar med dig om dig.
- Chip. - Inte nu. Jag behöver fem sekunder...
Mitch är här.
Se på dig, Mort. Snyggt skägg. Jag gillar det.
Hej, Greg.
Lindsey. Hur mår valpen?
- Bra, Mitch. - Kom ihåg, lådträning.
Du måste öva in det.
God morgon.
Vad i... Men för fan.
Mitch?
Hej, kapten. Hur går det för Titanic?
Vad gör du här?
Jag har jobbat här i 15 år.
Jag vill säga en sak till folket här.
- Det är nog ingen bra idé. - Jo, det är det.
- Ring vakten. - Redan gjort.
Jag stannar hos dig. Jag menar, jag vill se programmet.
Hoppas att han inte har ett avsågat hagelgevär under jackan.
Jösses.
Hej, allihop.
Hej.
Vet ni,
jag såg inga bilder av mig på vägen hit.
Vad beror det på?
Vem tog ner dem?
Jag bara skojar...
Tja...
...vad pinsamt det här blev.
Jag vet att ni inte vågar säga nåt, så jag sköter snacket.
Det här är jättekonstigt.
För det första, jag är ledsen.
Det innebär inte att jag medger skuld på nåt sätt.
Jag är ledsen på samma sätt som man är ledsen att nån blivit påkörd av bussen
fast man inte körde bussen.
Så jag är ledsen över att programmet blev påkört av en buss.
Vi blev alla påkörda.
För det andra,
jag...
Jag saknar er så in i helvete.
Jag saknar det här stället. Jag saknar att vara här.
Jag saknar arbetskamraterna.
Hej, Alex.
Du har visst intervjuat ett av mina påstådda offer,
och det kommer en artikel i New York Times snart.
Vi vet hur det blir.
Det blir säkert ingen positiv artikel om mig.
Det är det andra skälet till att jag är här.
Jag ber er att tala ut till mitt försvar.
Ring Times, gör uttalanden, ge dem citat.
Ni känner mig bättre än nån annan,
så där ute
kommer de att svartmåla mig.
Men ni har jobbat med mig.
Vi har jobbat jämsides i många år.
Vi har delat familjehändelser.
Vi är kollegor. Vi är vänner.
Jag ber er alla, som vänner,
att tala ut till mitt försvar.
Mitch, det här är fel. Du måste gå.
Jag vet att några av er vill göra det,
att några av er vill tala ut.
Nej, nej.
Det är läskigt, jag fattar.
Att gå mot strömmen,
att säga nåt som är impopulärt för stunden
om folk som är impopulära för stunden.
Men det här är för fan mitt liv!
Vem vill tala ut för mig?
Vem här vill tala ut för mig?
Ni är de människor jag älskar här i världen!
Ingen?
Nej?
Wow.
Okej.
Alex?
Okej. Hör på, jag fattar.
Jag förstår.
Men ur djupet av mitt hjärta vill jag tala om...
...hur viktiga ni är för mig.
Men... Jag vill inte ge er skuldkänslor.
Jag älskar er verkligen.
Och det har varit en ära att få jobba med er. Tack.
Mitch Kessler!
Ser man på, Bradley Jackson.
Vilka fler visste vad som pågick?
Vilka tror du?
Gratulerar till jobbet.
Var vaksam.
Bill! Bill?
Hej.
Vi pratade just om dig.
Jaså?
Vi tycker att du är toppen.
Verkligen? Det kändes som om alla ville avrätta mig.
Nej. Många av oss finner dig otroligt inspirerande.
Tack för de orden. Jag uppskattar det verkligen.
Vill du hänga med några av oss från kontoret ut imorgon kväll?
Det är Claires födelsedag, och vi tänker ta några glas.
Det är din födelsedag.
Du har säkert nåt mycket bättre att göra.
Nej. Jag har faktiskt inget för mig. Jag...
Jag känner ingen här. Så jag kommer gärna.
Jag måste bara flytta in på mitt nya hotell. Vilken tid?
I niotaget?
- Ja. - Tom O'Donnell's.
- Toppen. - Birdly!
Det är visst jag. Birdly. Okej, vi ses imorgon kväll.
- Hej då, Birdly. - Hej då.
- Tack. - Ingen orsak. Mycket nöje.
Jösses.
Och han gjorde det mot mig.
Han brännmärkte mig.
Han stal mitt självförtroende, mitt egenvärde.
Och sen drunknade jag,
och ingen kunde kasta åt mig en livlina.
DU ÄR INBJUDEN
EN BROADWAYKVÄLL MED MUSIK FÖR ATT SAMLA IN PENGAR
TILL NEW YORK THEATRE UTVECKLINGSFOND
VÄRDAR: ALEX LEVY OCH JASON CRAIG
Herregud.
Hej. Lämna meddelande efter tonen.
Hej, det är Chip. Kan du ringa mig?
Jag behöver verkligen en tjänst.
- Hej, Mia. - God morgon, Bradley.
Maggie Brener från New York Magazine kommer strax.
Jag bad dem ringa dig.
Ja. Jag är nästan klar.
Du. Den där Ashley-intervjun.
- Vi hann inte prata efteråt. - Jag vet, Mia.
Jag tänker inte säga det du tror.
Det var en jättebra intervju. Jag är stolt över den,
särskilt som Mitch dök upp sen.
Det var en stor jävla påminnelse om att det du gjorde var rätt.
Han saknar nog en publik.
Ja. Du såg vad som hände. Vi satt bara där och lyssnade.
Klart att vi var nyfikna.
Precis. Och därför är Maggie Brener nyfiken.
Det är en fascinerande katastrof,
och genom Ashleys bekännelse
öppnade det dörren till fler frågor om The Morning Show.
Och hon förväntar sig att du besvarar dem.
Vad är det du begär?
Jag vill bara att du håller allt det där i minnet.
Maggie tror sig vara smartare än alla andra.
Jag har ingen aning om varför The Morning Show valde mig.
Ibland känns det som om de tog fel på person eller nåt.
Snart ringer nån och säger att det var ett stort misstag.
Det är väl en del av din charm?
Din totala brist på anspråksfullhet, din självutplånande ärlighet.
Hur lyckas man bevara sånt?
Jag vet inte. Man får inte tro allt snällt som sägs om en.
Man får inte omge sig med ja-sägare.
Vi kommer ändå alla att dö till slut,
så ingen vinner i slutändan.
Man får inte låta sig dras in i den där skiten.
Jag borde väl inte säga "skit".
Det är okej. Vi svär alla lite ibland.
Så du förändrar Morning Show men låter inte Morning Show förändra dig?
Jag tror att vi kan utvecklas tillsammans.
Precis.
Men... Alex.
Jag har känt henne länge. Hon är en legend.
Verkligen.
Tror du att hon är med på den här...
...feministrevolutionen du har inlett på The Morning Show?
Särskilt i hennes eget program.
Det tror jag absolut.
Märker du nån förändring i kulturen bakom kulisserna
nu när Mitch är borta?
Eller är det möjligt, med tanke på att så många av det gamla gardet är kvar?
Jag var inte där innan, så jag vet inget om förändringar.
Men du gick verkligen in på den saken
i din intervju med Ashley Brown,
där du förundrade dig över den kultur
som lät Mitch bete sig som han gjorde i ett årtionde.
Så nog är du lite nyfiken?
Ja, jag är mänsklig. Och journalist.
Så när jag ser nån med en historia att berätta
försöker jag skapa utrymme för dem att berätta den.
Har du delat det utrymmet med Alex?
Hon har varit där längre än alla andra.
Ja. Alex och jag har just börjat jobba tillsammans.
Och jag tror att vi fick en bra start.
Jag hoppas att vi ska visa oss vara ett väldigt starkt team.
Jag ser fram emot vår uppföljande intervju om tio år.
Få se om allt utvecklar sig som du hoppas.
UBA: S NEW YORK-KONTOR
Vi gav er det viktigaste. Fyra anklagare trädde fram,
två med sina namn. Och efter Ashley har vi ytterligare två kvinnor
som är villiga att träda fram.
NEW YORK TIMES KONTOR - MANHATTAN
Anklagelser om trakasserier från Mitchs sida.
Några anmälde det till tv-bolaget.
Ni har åtta timmar att svara med ett citat från Fred.
De måste ge oss de jävla detaljerna.
Jag vill veta hur allvarligt det är, hur utsatta vi är.
Instämmer.
Annars tänker jag inte ge dem nåt citat.
CORY ELLISON INSISTERAR PÅ DETALJER ANNARS INGET CITAT
Okej, Rob. Vi går rakt på sak.
UBA: S LOS ANGELES-KONTOR
Ni vet att vi inte låter Fred ge er ett citat
om han inte vet innehållet.
Vi ringer av ren artighet.
Vi kan köra vår story med eller utan citat.
Men tänk på hur det kommer att se ut.
Det blir tydligt att Fred försöker komma undan.
Komma undan från vad?
Det finns massor av vaga uppslag om det här. Ert är inte unikt.
Om ni hade nåt nytt eller explosivt, skulle ni tala om det.
Det här har vi. Fyra källor med citat.
Tre är kvinnor som jobbar eller har jobbat med programmet,
en är en man som jobbar där nu.
De här händelserna ägde rum i hans omklädningsrum, i hans bil,
ute på fältet, i hotell,
i ett Chevron-badrum i norra Kalifornien
under Shakespeare-festivalen,
i Rom under kardinalsförsamlingen,
en helg i hans semesterhem i Hamptons,
och vid många tillfällen på hans yacht.
Heta nyheter.
Vem som helst kan påstå saker.
Är nåt av det här trovärdigt?
Några är direkta citat och några i andra hand.
Ett är från Freds förra assistent, Janine Friedman.
Låg Mitch med Janine? Jösses.
Vad är citatet från Friedman?
Janine sa: "Det fanns alltid en kultur av skydd för stjärnorna.
Jag talar inte direkt om sexanklagelserna,
men tv-bolaget lever på stjärnorna, och skyddar dem med näbbar och klor.
Det gick alltid rykten om vad Mitch gjorde.
Det var allmänt känt."
Om vi byter storyn om hur Mitch kom till studion igår
och blev utmotad av vakter, mot att de slopar citatet?
- Messa honom. - Ja.
Det här är spännande.
Hör på.
Vi har en story som går perfekt ihop med det här.
Den gäller Mitch, och det finns ögonvittnen.
Jättebra.
Om ni slopar citatet från Friedman.
Jag vill höra det innan jag går med på det.
Det blir inget av med det.
Men jag lovar att det kommer att slå.
Skit i dem. De bluffar.
Beklagar, vi kör storyn som den är. Tack.
Vad i helsike?
Du måste göra allt för att stoppa det här.
Misskreditera anklagarna, ring våra källor.
Gör allt för att få dem att ta tillbaka det.
Betala dem. Men hindra det här omedelbart,
annars kan ni söka nya jobb.
Jag är jävligt trött på dig och på din stil.
Du tror dig vara ett geni, jag vet.
Jag har haft att göra med sju olika versioner av såna som du.
Så sluta bete dig som en frälsare.
Sanningen är att ingen gillar dig.
Din mamma, kanske,
men hon gav dig väl inte tillräckligt med uppmärksamhet,
och nu får vi alla lida för det.
Får jag träda in i miladys kammare?
Så artig du är. Ja, kom in.
Jag håller på att krigsmåla mig.
Krigsmåla.
Jag som trodde att det bara var en trevlig välgörenhetsmiddag.
Det är det också.
Tyvärr blir jag tvungen att smickra
Maggie Breners uppblåsa ego.
Jaså, för vilket syfte?
Hon intervjuade Bradley idag för New York Magazine.
Och jag måste se till att kontrollera situationen.
Alltid nåt spännande att se fram emot.
Du har arméer att besegra. Gör dig fin.
Du ska säga att jag redan är fin.
- Du är redan fin. - Tack.
RÖSTBREVLÅDA
Bradley, det är din pappa.
Jag sitter här i bilen och tänkte att jag skulle ringa upp dig.
Chip, den där intervjun med Ashley Brown.
Herregud.
Jag vet. Den rörde verkligen om i grytan.
Ja. Ni lovade öppenhet efter Mitch, men... Jösses.
Låt oss gå rakt på sak.
Artikeln ni ska släppa med fler anklagare av Mitch...
Vill du kommentera officiellt?
Nej, jag vill att du berättar vad för elände jag har att vänta.
Lyssnade du inte på samtalet?
Beklagar.
Okej, jag ska berätta.
Hur utsatt är tv-bolaget...
Programmet? Hur utsatt är jag, Robbie?
Du måste säga nåt, snälla.
Hur länge har vi varit vänner?
Vi jagade samma storys, bodde på samma sunkiga motell.
Du har träffat de flesta av mina exfruar.
Jag hjälpte dig att få det här jobbet.
Kulturen i programmet var inte perfekt,
men vi visste inte allt.
Och vi bättrar oss.
Jösses. Det är tjänster och gentjänster. Det är så vi gör.
Jag beklagar, Chip.
Jaså? Du beklagar? Efter det jag gav dig?
Jag minns inte vad du gav mig.
Var det inte så vi sa?
Jag ber dig inte att avslöja mer än du kan.
Men kasta mig inte åt vargarna.
Det är du skyldig mig.
Det vore att avslöja för mycket.
Jag vet om dina skelett i garderoben, min vän.
Tänk på vad du gör.
STÖD LEVANDE TEATER
Välkommen. Får jag ta rocken?
Beviljas.
- Varsågod. - Tack.
Ingen orsak. Mycket nöje.
Förvarning. Cory kom just in.
- Okej. Krigsmålningen. - Leendet.
Hej, Cory. Så kul att du kunde komma.
Alex, om det bara var uppriktigt sagt.
Du bjöd mig bara av politiska skäl.
Okej. Sant.
Men låt oss låtsas att det inte är så.
Det är roligare.
Och du kan sjunga en låt för en donation.
Kanske "The Waltz of Treachery"?
Les Mis?
Oväntat val. Jag är imponerad.
Tack detsamma.
Vi har visst nåt gemensamt trots allt.
Vem kunde ana det?
Manhattan?
Ta seden dit man kommer.
Så kul att se dig.
- Hej, Geneva. - Hej.
Du är här.
- Tack för att du kom. - Tack för att du gör det här, Alex.
Tack. Stället är jättetjusigt.
Tack.
- Hur är allting? - Skapligt.
- Ja? - Egentligen är det inte bra alls.
Har du hört om gräsbränderna utanför Los Angeles?
Jag vet. Det är hemskt.
Tydligen är branden bara några kilometer från vårt Malibu-hem.
- Nej, så tråkigt. - Vi klarar oss.
Vi har en hysterisk granne som älskar dramat.
Men jag hoppas verkligen att du har rätt, Fred.
Hoppas att ni kan koppla av. Det är syftet ikväll. Okej?
Bjud på nånting, Fred. Var inte snål.
Varför tror alla att jag är snål?
För att du är det, kära du.
- Tack. - Kommer du ofta hit?
Ja. Du verkar faktiskt lite bekant.
En drink?
Gärna. Men jag måste hålla koll på allt här.
Jag förstår.
Har du sett Maggie än?
Jösses. Måtte hon komma, för fan.
Hur går det med krigsmålningen?
Det går jättebra. Utmärkt.
Du vet att jag kan skärpa till mig när det behövs.
Jag vet.
Ja. Men vet du vad som gör mig galen?
Alla. Det enda de vill är att prata om Bradley Jackson.
"Bradley är fantastisk." "Jösses. Vilket fynd."
"Bradley är en sensation."
"Vilken gnista."
Jävla skitsnack.
Det var ju jag som upptäckte henne.
- Ingen verkar komma ihåg det. - Jag minns.
Hur som helst, dags för talet.
Ta ett djupt andetag.
Se åt båda hållen. Bär hjälm och var försiktig.
Oroa dig inte. Jag är nästan jämt försiktig.
"Nästan."
Okej.
Ursäkta mig.
Hej, allihop. Oroa er inte, jag ska inte sjunga.
Jag vill bara passa på att tacka er alla för att ni kom hit ikväll.
Och ett särskilt tack till Geneva Micklen som introducerade mig
för den här underbara stiftelsen, och skälet till att vi är här ikväll.
Tack.
New York Theatre Development Fund
vill föra ut teaterns kraft till alla.
De delar ut stipendier till underprivilegierade dramastudenter
och blivande teaterskådespelare.
Kolla in auktionsrummet.
Det finns fantastiska pjäser här inne.
Och Christian är här hela kvällen.
Så för en donation på 1 000 dollar får ni sjunga en musikallåt ni gillar.
Som Cheyenne Jackson sjöng så vackert nyss.
Ja, och det serveras dessert och drinkar.
Så ha så trevligt och...
Länge leve Broadway.
Tack. Ha så trevligt.
- Jättebra gjort. Tack så mycket. - Tack.
- Hej. - Hej, vad önskas?
Har du nåt för en social plikt som jag inte är emotionellt rustad för?
Jameson. Det hjälpte oss igenom den sociala plikten
att ljuga för britterna ganska länge.
Perfekt. En med is, tack.
Förresten, en dubbel, tack.
En dubbel? Jag öppnar en nota åt dig.
Bra. Jag heter Bradley.
Jag lär komma ihåg dig.
Okej. Önska mig lycka till.
Lycka till.
Det där är Bradley Jackson.
Bradley är här. Hur gick det till?
Ja, Claire och jag bjöd med henne.
Så hon kom verkligen? Intressant.
- Jösses. Vilken fin frisyr. - Snurra runt.
Gillar ni den? Tv-bolaget gav mig en jättedum frisyr. Så jag ändrade den.
Tack för att jag fick komma.
Har den äran, Claire.
- Det här är till dig. - Tack.
- Skål för Claire. - Tack.
- För Claire. - Tack så mycket.
- Skål. - Vi skulle just leka:
"Ta en shot för varje gång du stötte på nån på jobbet förr i tiden."
- Förr i tiden. - Önskas nåt?
- Tequila. - Tequila.
Ja, tequila. Och vi tar det på min nota,
och den ska vara öppen hela kvällen.
Jag heter Bradley.
- Ms Jackson. - Om man är "nasty".
Herregud.
Du är stygg, Layla. Jag ser dig.
Hur vet han vem jag är? Jättekonstigt.
- Bäst att vänja dig. - Det är det shots är bra för.
Att glömma sånt man inte vill tänka på.
Skål för det, min vän. För förnekelse.
Förnekelse!
Jo jag
Kan
Ja, hon kan
Du är jättebra. Det var så fånigt.
Tequila med is, tack.
Daniel, du är bara för begåvad.
Jag är ingen Neil Diamond, men jag klarar mig.
Sången var bra, men jag menar att du är för begåvad
för att vänta på att några vita ska spela schack om din framtid.
Kul att se dig, Audra.
Var är resten av YDA: s team?
Jimmys farmors hem hotas av gräsbränderna i Kalifornien.
Så han åkte dit för att kolla att allt var bra.
Herregud. Så hemskt.
Vi får se vad som händer.
Vad jag menade var
att jag vill prata med dig om en sak.
Okej.
Helst inte i en omgivning där det kryllar av TMS-chefer.
Hör på, TMS har varit mitt hem länge,
och jag är inte beredd att sluta riktigt än.
Känner du dig uppskattad?
Jag känner mig motiverad.
Okej, fortsätt intala dig själv det. Kom och prata med mig.
Hej. Var en snäll bög nu och kom och lyssna på melodier med mig.
- Visst. - Okej, kom.
- Smärtsamt, va? - Mycket.
Åh, nej. Det är inte mycket kvar nu.
- Så du tänker sjunga? - Få honom att sjunga, snälla.
Snälla du. Kom igen.
Kanske "Modern Major General", för jag kan pratsjunga den,
och jag lärde mig den i skolan.
Antingen den eller valfri musikal som Rex Harrison har sjungit i. Vi får se.
Gilvert and Sullivan.
Vilken publikfriare. Jag kan knappt tåla mig.
- Det blir bra, Yanko. - Visst.
Oj, Maggie. Ha så kul.
- Hej, Maggie. - Hej, Alex.
- Hur mår du? - Tjusigt party.
- Och tjusiga män. - Jag vet. Alltid.
Jättefint av dig att komma hit.
Jag vet att du har haft en full dag med min nya kumpan.
Hon är nåt alldeles extra, va?
Bradley, ja.
- Hon är ett intressant fynd. - Jag vet.
Är hon här?
- Okej. - Nix, hon är inte här.
Nej, hon har en kväll för sig själv.
- Det har hon förtjänat. - Det gör hon rätt i.
Vilken vecka, att skjutas ut ur TMS-kanonen.
En tuff vecka för henne.
Hon är väldigt talangfull, men hon blev rätt chockad
när jag sa att hon skulle sända måndag morgon.
Vem skulle inte bli det? Så...
Så du tog beslutet om måndag?
Ja, jag vet vad programmet behöver.
Du vet, en snabb, fräsch nystart.
Med feministisk vinkling. Och det kunde inte ha gått fortare, anser jag.
Och Bradley gjorde jättebra ifrån sig.
För nån med noll erfarenhet som programledare var hon jätteduktig.
Självklart vägledd av den stadiga handen hos nån
med egen erfarenhet av den här branschen.
Ja, du vet hur det funkar, Maggie.
Det är aldrig enkelt när kvinnor försöker ta kontroll
över ett mansdominerat imperium.
Men vi skapade historia med intervjun.
Är du redan kungligt "vi"? Sött.
Tack.
Kom igen, tror du verkligen att jag inte skulle styra med fast hand
i en intervju med så höga insatser?
Jag jobbade med Bradley hela veckan, jag vägledde henne
och försökte nå fram till sanningen om Ashleys upplevelser.
Och det var jobbigt och svårt. Men vi, jag... Vi nådde ända fram.
Får jag trycka det här?
Nej.
Jag trodde bara att du var intresserad av
förändringarna på TMS.
Jag tyckte själv att det var jobbigt att sitta bredvid Mitch.
Nu har jag äntligen chansen att förbättra saker där borta,
för kvinnor och för mig själv.
- Vad är det? - Vi har känt varandra alltför länge.
Jag har stor respekt för dig, men...
Jag tänker inte skriva en skönmålande artikel
om en kvinna...
...som blundade för sin medvärds sexuella trakasserier.
Ursäkta?
Bradleys profil kommer att bli jättebra.
Jag förstår om du är orolig för att bli bortglömd,
att den som sitter bredvid dig blir din ersättare.
Jag förstår att det är väldigt svårt för dig.
Har du en kommentar till det?
Oss emellan, Maggie.
Jag är inte rädd för att bli bortglömd.
Nånstans.
Nånsin.
Njut av partyt.
Jag har ännu inte hört nåt om att Times backar.
De jävlarna. Har du?
Nej, inte ett ord. De jävlarna.
Hej, du missade just pressfotografen, Chip.
Ska jag kalla tillbaka henne?
Vi kan alla vara med i galasektionen i W och se ut som rika idioter, vilket vi är.
Jag är nog hellre en idiot utanför bild. Tack.
Du är här sent.
Jag är här och är full.
Att dricka kändes mer akut ikväll av nån anledning.
Jag ska leta upp Geneva.
Jag uppskattade inte att bli utestängd från samtalet med Times.
Du behövdes inte.
Jag vet vad du håller på med.
Du väntar på att artikeln ska komma ut,
och om den är negativ för dig, mister jag jobbet.
Eller hur?
Jag har visst rätt.
Jag är ledsen, Charlie "Chip" Black.
Är du det?
Det är jag nog faktiskt.
Bara så du vet, du är inte heller oersättlig.
Du är lika lätt att ersätta som jag.
Allt väl?
Lägg av. Är du med i 12-stegsprogrammet?
- Vill du försonas med mig? - Nej, Alex, vänta ett tag.
Låt dem få ett foto där vi pratar.
Ler...
Ja... Mår du bra?
Jag minns inte när vi pratade senast.
Vad... Vad vill du, Cory?
Det var strax innan du presenterade Bradley som din medvärd.
- Jag var rätt hemsk mot dig. - Du var en skit.
Lugn, jag tar inte illa upp. Jag vill bara att du hör det från mig.
- Jaha, vad är det? - Du hade rätt.
Nu har jag sagt det.
Du gjorde nåt bra. Kuppen med Bradley var lysande.
Och jag vill hitta ett sätt för oss att samarbeta.
Du är nog ett slags galet geni,
och jag gillar att jobba med galna genier.
Dra åt helvete, Cory.
Spara energin till nästa offer. Jag nappar inte.
- Du tror mig inte. - Nej.
Åh, Alex.
Jag ska försöka lite hårdare.
Allihop, kan jag få er uppmärksamhet, tack.
Jag ville bara tacka vår värdinna ikväll.
Alex, vad skulle vi göra utan dig? För Alex, allihop.
Oj. Tack. Så snällt. Tack.
Jag tillägnar dig den här sången, Alex Levy.
Du gör mitt jobb så kul. Du kommer att gilla den.
Vad håller du på med?
Inget ska skada dig
- Så länge jag finns här - Kära nån.
Inget ska skada dig Nej, minsann
Så länge jag finns här
Demoner lurar överallt
Nuförtiden
Jag ska jaga bort dem Utan besvär
- Jag vet hur - Ja, det gör du.
- Det här är en duett, Alex Levy. - Jösses. Nej, försvinn.
Kom igen. Du är en musikalnörd. Fram med dig!
Ingen ska skada dig Ingen vågar
Andra kan överge dig Men bara vissla, så är jag där
Hon kan texten!
Demoner kan charma med sitt leende
Ett tag
Men med tiden
Inget kan skada dig
Så länge jag finns här
Att vara nära och vara smart
Är inte att vara sann
Jag behöver inte, aldrig nånsin
Dölja nåt för dig, som andra
Vad fan pågår?
Vet inte, men det är galet och fascinerande och jag gillar det.
Ingen vågar
Andra kan överge dig
Oroa dig inte Bara vissla, så kommer jag
Demoner kan charma med ett leende
Ett tag
Men med tiden
Kan inget skada dig
Inte så länge
Jag finns här
Bravo, Alex!
Hallå?
Ja, jag ger dig gärna det där citatet.
Och du slopar du Friedman-citatet?
Vad har förändrats? Nej, säg inget.
Perfekt. Är du redo?
Alex, vad pågår?
Jag måste ut härifrån.
Det är ditt party. Vad ska jag säga till folk?
Säg åt dem att avsluta. Säg åt dem att sluta sjunga.
- Vänta. Har nåt hänt? - Nåt händer hela tiden.
Jag behöver luft. Jag kan inte vara i samma rum som dem nu.
Jag förstår inte. Är det bättre ute på gatan...
- Vad fan pågår? - Jag ska besöka Mitch!
Okej?
Jag måste prata med honom.
Han är i stan.
Det händer mycket just nu. Jag vill bara prata med honom.
Jag vill träffa min vän. Är det ett brott?
Nej, det är inget brott.
Så snälla, gör inte det här till nåt det inte är.
Det ska jag inte.
Gå, du. Jag ska ljuga för din skull och ta hand om ditt party.
Tack.
Så nu kan ingen längre ha kul med nån sexig de jobbar med?
Det är inte så svårt att bli ihop med folk man inte måste se varje dag.
När ska man hinna det?
Celibat har sina fördelar.
Till exempel vad?
Ingen aning.
Lägg av. Vad spelar det för roll?
Män stoppar ofta sina kukar där de inte hör hemma.
Men vem av oss kan säga att vi inte skulle göra likadant
om vi var annorlunda skapta?
Det är själva grejen med att vara man.
Och det kommer aldrig att förändras.
Oavsett hur vi ljuger för oss själva och vilka storys vi gör om det.
Så... mazel tov!
Du är ett nihilistiskt fyllo, Hannah.
- Absolut, raring. - Och jag älskar det!
Det skulle hjälpa om vakten kunde hålla Mitch utanför byggnaden.
Det var så sorgligt. Hans ansikte. Han påminde mig om min hund.
Nej, det sorgliga var alla människor som försökte låtsas
som om de inte visste om eller gjorde likadant som Mitch.
Så det var inte bara Mitch.
Mitch var den ende som...
Vänta lite. Vem är det som vill veta?
Ursäkta?
Rena menar, är det sanningssägaren Bradley Jackson som vill veta,
eller Bradley Jackson som är ute och slår runt med sina arbetskamrater?
Verkligen?
Jag har jobbat på många ställen.
Jag vore chockad om det bara var Mitch. Chockad.
Men inte alla här gör direktsända intervjuer för att hitta sanningen.
Borde jag inte ha bett henne att vara uppriktig, menar du?
En del av oss vill gärna behålla våra jobb även om de inte är toppen.
Hör på, jag försöker inte äventyra era jobb här.
Jag är bara ett historiens vittne, precis som ni andra.
Vive la révolution! Skär ballarna av honom.
Okej, Claire, få se om du tycker likadant om tio år.
Du kanske har för mycket perspektiv
och för många år av att ha tränats att uppmuntra sånt beteende från män.
- Jösses, Claire. - Vad fan menar du egentligen?
Jag anklagar inte dig, men jag hoppas verkligen
att jag fortfarande vill skära ballarna av Mitch om tio år.
Han lär fortfarande vara en jävla typ.
Först och främst, hur gammal är du? 24?
Du borde ge det 20 år.
Och med all respekt, men du har jobbat i vadå... 18 månader?
Vad fan vet du om programmet, vad det har varit, vad jag har sett?
Vad jag har gått igenom under mina år med programmet.
Och med all respekt, man behöver inte ha jobbat här i 20 år
för att veta att det Mitch gjorde var fel.
Okej, låt oss...
Ingen påstår nåt annat,
men det är inte så svart och vitt som du utmålar det.
För det är komplicerat. Människor är komplicerade.
Mitch var komplicerad.
Och han var en del av programmet.
Och jag bryr mig verkligen...
...om det här programmet.
Okej. Mia. Jag är...
Jag är berusad. Förlåt mig. Vi är alla berusade...
Nej, det är jag som ber er alla om ursäkt.
Det här är jobbigt för mig. Jag mår dåligt, för...
Jag mår dåligt, för artikeln i Times kommer att bli...
...svår att hämta sig efter.
För oss eller för Mitch?
Vet ni, jag ska ringa efter taxi, för jag behöver åka hem.
Jag är ledsen, Mia.
Nej, det är okej.
Förlåt mig.
Förlåt, förlåt.
Grattis på födelsedagen.
Tack.
- Hej då, Mia. - Ja. Vi ses imorgon.
- Okej, Hej då, Mia. - Hej då.
Förlåt att jag sa det där om att skära ballarna av honom.
Kul att du ringde. Det här samtalet är fascinerande.
Jösses. Jag tänkte bokstavligen nyss
hur skönt det är att vara bekväm med nån
att man bara kan sitta utan att behöva tala.
Du ringde fel kille.
Jag har tagit många felbeslut på sistone.
Ja Jag tänkte fråga dig om det.
Hur fan är det med den här Bradley Jackson?
- Fråga inte. - Var det tv-bolagets beslut?
Det var jag. Det var mitt beslut.
Jag överraskade dem med det på den där journalistmiddagen häromkvällen.
- Det var... - Menar du det?
Ja, faktiskt.
Och gissa hur det är nu.
Det finns absolut ingen återvändo. Ingen.
Din värld brakade verkligen samman när jag lämnade den.
Ja, verkligen. Jag menar...
Vill du höra min ärliga åsikt om det här?
Är det en retorisk fråga?
- Ja, självklart. - Självklart.
Hon kommer inte att hålla, och du måste vara beredd på det.
För folk är så jävla dumma,
de ser nåt som är högljutt och rakt på, och de tänker:
"Oj, vad är det där?"
Sen inser de att de inte gillar sånt som är högljutt och rakt på,
och de går vidare.
Så jag föreslår att du
håller distans, annars riskerar du att få bitar av Bradley Jackson
i håret när hon imploderar.
- Jösses, härligt. - Nåja...
Jag ser det framför mig. Och sen, då?
Förutsatt att jag inte är täckt med Bradley Jacksons kvarlevor,
vilket man aldrig kan veta.
Livet går vidare, du vet.
Folk fortsätter att se programmet,
för det hjälper dem att bearbeta fasorna i världen,
och du kommer att vara på topp igen.
De kommer att älska dig ännu mer när Bradley har försvunnit.
Och efter debaclet känt som "jag",
kommer du att vara den kloka, den stabila, den smarta,
hon de kan lita på,
hon som överlevde alltihop,
hon som aldrig förändrades.
Sen hittar du en ny medvärd, troligen en man.
Och även om det låter löjligt nu är han troligen en vit hetero-man
som är stilig, men inte alltför stilig,
bara typ som...
...din bästa väns pappa som du alltid var småkär i.
Han kommer att vara jättesmart, han kommer att vara journalist
och inte bara ett sånt där vackert tv-ansikte.
Det kommer att finnas djup i honom.
Och ni två kommer att komma jättebra överens.
Och ni kommer att få varandra att skratta både i sändning och utanför.
Du kommer inte att få jobbet tillbaka.
- Jag? Jag pratar inte om mig. - Aldrig. Nej.
Jag pratade om nån annan, namnlös person.
En annan person som bor i ett hus med skrattspeglar.
Jaså? Gör vi inte det allihop?
Ja, jag vet. Du har rätt.
Du saknar mig.
Medge det. Det gör du. Det märker jag.
Du ringde mig.
Kör nu, idiot.
Vet du vad?
Jag har en idé. Vi kan gå ut.
Paige är borta. Och du är separerad.
Jösses, Mitch, hör du dig själv?
Vi är obundna.
Det här är första gången nånsin vi båda är obundna, så vi kan göra det.
Jag menar... Ja, det är säkert varje flickas dröm
att vara ihop med en sexuell predator.
Och få två och en halv egna små predatorer och...
Okej.
Men världen har nog större krav på mig än så.
Du har rätt. Det gör den.
Men det finns ett liv efter tv-programmet.
Det låter inte så illa. Jag kan tänka mig värre saker.
Tack.
Jag saknar dig verkligen.
Jag saknar dig också.
Jag är ledsen.
Åh, Mitch. Det är storyn. Den kom just.
Helvete.
Fan också.
Hör ni. Times artikel har kommit.
Oj, jäklar.
Herregud. Kardinalsförsamlingen? Jag vet nog vem det var.
"Enligt kvinnan bad mr Kessler henne
att följa med honom in på bensinmackens toalett." Jösses.
"Trots Bradley Jacksons explosiva intervju med Ashley Brown
har inga ytterligare exempel på en mörkläggningskultur rapporterats."
"MITCH KESSLERS MISSGÄRNINGAR"
Jag är strax tillbaka.
Hallå?
Hallå, pappa?
Det är jag... Bradley.
Jag hoppas att jag inte ringde olämpligt.
Varför ringde du?
Det är en bra fråga.
Det var... Det var ju ett bra tag sen...
Jag visste inte om du ville prata med mig.
Jaså, du ville bara ringa och småprata efter 15 år?
Det låter som om du är i en bar.
Du vet ju hur det låter där.
Okej, jag är ledsen.
Jag ringde för att...
...jag tänkte på dig. Jag tänker på dig jämt.
Och jag har sett ditt program.
Det kanske är själviskt av mig, men jag ville ringa
och säga hur stolt,
hur väldigt...
Hur väldigt stolt jag är.
Jag önskar att din farmor hade kunnat se dig.
Jag har alltid vetat att du är så smart, Bradley.
Hur du brukade...
...diskutera politik med mig när du var liten.
Det är inte så att...
...jag försöker ta åt mig äran för hur fantastisk du blev.
Nej, tvärtom.
Nej. Med tanke på din bakgrund och hur långt du har kommit...
Jag gjorde livet svårt för dig.
Är du kvar?
Jag gjorde livet svårt för dig också.
Du gjorde vad du trodde att du måste göra.
Jag gjorde vad jag måste göra.
Hör på, du kan inte ringa mig.
Du har väl inte ringt mamma? Du vet att hon är rätt skör.
Nej, jag har inte ringt henne, jag...
Jag ville inte ställa till problem.
Gör inte det, då, okej? Jag måste lägga på.
Okej. God natt.
Ta hand om dig, flickan min.
Det har jag alltid gjort.
- Hej. - Hej. Kan jag få en drink?
Huset bjuder.
- En till? - Ja. Fortsätt hälla upp.
- Okej. - Vad heter du?
- Andrew. - Andrew.
- Ja. Vad heter du? - Bradley.
- Jag skrev det på ditt kort... - Jaså?
Som jag har kvar.
Okej.
- Jag måste gå. - Va?
- Ja. - Du skojar.
FRED MICKLEN TILL TIMES: "HAN MÅSTE ESKORTERAS UT.
HAN ÄR SLUT. HAN FÅR ALDRIG JOBBA MER."
Den... jävla skithögen.
Jag måste... Jag måste hem.
Kom igen, Alex. Du visste om allt det här.
Ja, jag visste.
Jag visste om det teoretiskt, men att läsa det här
känns väldigt, väldigt annorlunda.
- Kan du bara... - Okej.
Jag måste hem. Snälla Mitch.
- Okej. - Okej.
Okej.
RENA KUNDE HA VARIT VÄRRE!
Beklagar. Jag kan inte ge er hans rumsnummer.
Jo, den kan du. Jag bor här. Han bor här.
Jag har rätt att veta hans adress.
Ingen förnekar att han bor här. Men ni kan inte få rumsnumret.
Så ring honom och säg att jag är här nere.
Nej, för jag vet att han inte är där.
- Varför säger du... - Bradley.
- Förlåt att jag är sen. - Cory.
Jag sa att jag kände dig. Han lyssnade inte.
Jag ber om ursäkt. Följ med mig.
- Oförskämt. - Det är okej.
Bry dig inte om honom. Han gör bara...
Jag är glad att jag fann dig.
Jag förstår av det där samtalet att du bor här nu.
- Ja, de flyttade mig hit. - Okej. Vilket rum har du?
Jag bor där uppe.
Okej.
Vill du berätta vad som hänt?
- Nej, jag vet inte. - Okej.
Jo, jag vet. Jag gjorde nåt jävligt dumt.
Det är okej. Vänta lite.
- Jag hade sex med en bartender. - Jaha...
Jag ångrar inte att jag hade sex med honom.
Jag är bara orolig, för,
jag vet inte, jag är visst berömd nu eller nåt.
Jag vet inte.
Jag... Jag vet inte vad jag håller på med.
Såja. Det är okej. Kom hit.
Jag stöttar dig.
Jag har dig.
- Oroa dig inte. - Jag skäms.
Gör inte det. Jag hjälper dig. Allt blir bra.
- Ja? - Hej, Fred. Det är Mitch.
"Fred Micklen till Times:
"Han kom till studion och var upprörd.
Han måste eskorteras ut.
Det var smärtsamt att beskåda, men han har sig själv att skylla.
Han är färdig. Han kommer aldrig att jobba mer."
Om jag är rökt, är du också rökt.
Du är rökt, din jävel.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson