O Dieve.
Kas vyksta, Levi?
Prisimenu tuos gaisrus Kalifornijoje.
Aišku. Kaipgi be jų.
Transliavome iš vietos prieš porą metų.
Ten mačiau vieną moterį. O Dieve, prisimenu ją taip aiškiai.
Ji buvo su kuprine, maža vaikiška kuprinėle.
Buvo aišku, kad ji prarado savo namus, automobilį, viską.
Ji blaškėsi už mūsų kamerų,
galėjai suprasti, kad ji nenutuokia nei ką daryti,
nei kur eiti.
Aleks, mes nedeginam namų.
Ar tikrai? Panašu į tai.
Mes nužudome įmonę, egzistavusią 80 metų.
O aš stoviu su degtuku rankoje, supranti?
Taip. Suprantu, tavo vietoje aš gal irgi taip jausčiausi.
Taip, bet tu - ne mano vietoje.
Tas kanalas davė man karjerą.
Ne, šis kanalas tau davė darbą.
Tu sukūrei iš to kažką kito.
Taip. Tiesiog viskas juda...
- Juda labai, labai greit. - Taip, žinau.
Ir norėčiau tai sulėtinti, bet tokios prabangos neturime.
Ir suprantu, kad slaptumas nėra geras dalykas.
Tiesiog jaučiuosi lyg būčiau susimovusi. Antraip...
- Viso to nevyktų. - Taip, žinoma.
Galima į tai pažiūrėti ir taip. Žinoma. Gali sau sakyti tai.
Arba gali pažiūrėti į tai kaip į galimybę
sukurti kažką, kas sulauks ateities.
Nori vadovaut savo studijai?
Vadovauk.
Pasikviesk Miją, Bredlę, Kris. Kvieskis visus.
Tai šansas sukurti kažką naujo, kažką geresnio.
Bet turi labai, labai to norėti.
Ar nori?
Oho, dirbote „Hyperion“ nuo pirmųjų dienų.
Buvote prie šios įmonės kūrimo ištakų.
Įdomu, ar dirbdami tokiam vizionieriui kaip Polas Marksas,
sunkiai priėmėte sprendimą išeiti?
Atėjo metas judėti į priekį.
Bet nuo kovo mėnesio „Hyperion Two“ paliko
net trečdalis inžinierių.
Tai daug žmonių.
Noriu paklaust, ar turėjot kokių sunkumų dėl saugumo,
nesutarimų su vadovybe. Kaip manote, kodėl tiek daug žmonių išėjo?
Atleiskit. Nebegaliu kalbėt.
Žinau, pasirašėte neatskleidimo sutartį, NDA... Aš nenaudosiu
jūsų vardo, man tik reikia...
Blemba.
Paskutinis žmogus iš mano sąrašo.
Kiek žmonių suradom, ir nieko?
Nežinia, kas ten gali dėtis,
niekas nesužinos. Polas visus prigąsdino.
Keitė neatsiliepia?
Ji nenori būt surasta. Turim surast žmogų, kuris sutiktų viešai kalbėti.
O kaip žemesnės grandies Polo darbuotojai?
Kuriems mirtinai neprigrasinta „NDA“?
- Manai, jie kalbės? - Šimtu procentų. Tikrai.
Kalbu kaip neseniai atleistas,
kaip čia pasakius, sudėtingos bosės. Kalbu iš patirties.
- Skausmingos, karčios patirties, blemba. - Stela, mes tai padarysim.
Iki penktadienio?
Nes „UBA“ parėjus į Polo rankas,
tai, ką rasime mus tik privers dar labiau gailėtis, kad jis mūsų bosas.
Fantastika.
Nusiųsk jiems penkis kilogramus „Black Ivory“ kavos.
„Black Ivory“?
Jos pernai buvo pagaminta vos 220 kg.
- Iš viso, pasaulyje. - Taip, žinau.
- Turi minutę? - Erlai, užeik.
Skelbk soc. tinkluose, susirask draugų tamsiajame internete,
savanoriauk zoo sode, sukurk laisvo stiliaus gabalą,
Tik gauk man tas pupeles, Kailai.
Einu.
Matei „UBA“ akcijų kreivę šiandien?
Dar ne.
Ką dar pribaigė, išskyrus didžiuosius technologijų ryklius?
Tai...
Ji statesnė už El Kapo uolą. Kažkam smagu būtų į ją įkopti.
Pirkimas neslūgsta nuo pat skambučio.
Maniau, gal tai arbitražinių verteivų darbas, tad pasiaiškinau.
Tai ne jie, ir jie nežino, kas.
Liaukis, Erlai.
Makleriai - blogiau už įsimylėjusius mokinukus.
Jie neišsaugotų paslapties net mirties atveju.
Tie pirkėjai labai tyliai elgiasi.
Kol jie nepateiks paraiškos VPBK komisijai, galim ir nesužinoti, kas jie.
Ar smagiai pasilinksminai mano staigmenos-vakarėlio metu pernai?
Kad nebuvau pakviestas.
Taip, nes jo ir nebuvo. Aš nekenčiu staigmenų.
Ypač tada, kai už keturių dienų turiu pasirašyt 40 mlrd. dol. vertės sandorį.
Sužinok, kas perka akcijas.
Man nereikia, kad šią savaitę išdygtų kokie šūdžiai ir viską sumautų.
Taip, pone.
KEITĖ DANTON
Apgailestaujame. Numeris,
kuriuo skambinate yra išjungtas ar nebenaudojamas. Prašom...
- Sveika. - Labas.
Turi minutę? Blaškausi tarp teisininkų ir biurokratų.
Taip, žinoma. Ko reikia?
Nesi patyrusi nieko panašaus?
Įmonės įgijimo proceso?
„UBA“ nupirko mano startuolį, bet ne už 40 mlrd.
Vienai įmonei perimant kitą, pasekmės ne visad būna malonios.
Niekam nepatinka būt išvytam.
Manai, Koris pašėls?
Gal prie jo 150 mln. kompensacijos pridėti psichoterapeutą?
Taip, neliesk.
Taip, dėl to.
Aš kruopščiai patikrinau Korį iš savo pusės.
Gal tu turi ką pridurti?
Esi mačiusi, kad jis būtų peržengęs ribas?
Savanaudiška veikla, šnipinėjimas? Ne.
Niekada. Jis pernelyg atsargus tokiems dalykams.
O kaip asmeninis gyvenimas? Koks jis?
Kiek žinau, jis su niekuo nesusitikinėja.
Girdėjau, kad su kitais vadovais jis lošia pokerį,
bet jis iš esmės gyvena savo kabinete.
Nagi, Stela. Jis juk ne vienuolis.
Jei atvirai, beveik vienuolis.
Girdėjau, kad kažkada jis lyg ir sukosi aplink Bredlę.
Bet pats supranti, tai baigėsi niekuo.
Gerai.
Man beveik jo gaila. Jis net nenutuokia, kas jo laukia.
Taip.
Užeik.
- Sveika. - Ačiū, kad radai laiko.
Prašau, tik nesakyk, kad grįžti į „UBA“.
Ne, Elena. „NBN“ aš nepalieku.
Puiku. Kai pasakei, kad nori susitikt neoficialiai,
ėmiau ruoštis kovai su prakeiktu Polu Marksu. Jėzau Kristau.
- Tai ne apie tai. - Gerai.
Gerai.
Neseniai aš kai ką sužinojau.
Svarbaus. Nežinau, ar tai pasitvirtins, bet jei aiškinsiuosi...
Bet?
Tai gali įvelti artimą tau žmogų. Aišku.
O jei nieko nedarysiu, o paskui žmonės sužinos, kad žinojau...
- Taip. - ...žlugs mano karjera.
Žinai, prieš tai, kai ėmiau dirbt korporacijoms,
rašiau apie Klintono apkaltą.
Mano kambario draugė iš studijų laikų buvo viena pagrindinių Keno Staro kaltintojų.
Kartą gurkšnojom kažką su ja, ir ji man pasakė kažką, nepagalvojusi.
Ir...
Ir tu...
Nubėgau ir apie tai pranešiau.
Po to ji apkaltino mane išdavyste, kuri įvyko.
Nes toks mūsų, žurnalistų, darbas.
Laužom vienas moralines taisykles, kad laikytumėmės kitų.
Aš tik...
Nesu tikra, ar galiu.
Bet jei tau per sunku
ir nori kažkam perduoti, kas nebus asmeniškai susijęs...
Ne. Ačiū.
- Aš susitvarkysiu. - Gerai.
Pirma įsitikinkime, ar tai tikra, gerai?
O tada žiūrėsim.
Gerai.
- Taip, tu susitvarkysi. - Ačiū.
Velnias.
Gerai.
- Erlai, klok. - Kol kas jokių pavardžių.
Biržos prekybos įstatymai žiaurūs. Norėčiau ten įsisprausti.
Penktadienį tie paslaptingi pirkėjai... susižers gražaus pelno.
Pirkėjas. Mano žmogus iš „Goldman“ sakė, kad už viso to stovi viena įmonė.
Vienas pirkėjas?
Kažkas labai, labai godus.
Ieškau toliau pavardės.
Taip, gerai.
- Kailai, ar Polas dar čia? - Jis turi du susitikimus iš eilės.
Susisiekti su juo?
Ne, surasiu jį pats.
- Lauksiu žinių. - Puiku.
Labai dėkoju.
Ei, štai ir jis.
Kori.
Polai. Sveikas, matei viršelio maketą iš fotosesijos?
- Ką tik atsiuntė. - Nemačiau.
Ką manai? Kaip atrodom?
Kaip du titanai.
Dėl vakar.
Kad ir ką prikalbėjau, atsiprašau. Buvo viena tų dienų.
Turtuolis apsimeta vargšu, tiesa?
Jie mano, kad daro tau paslaugą. Noriu trumpai paklausti.
Šiandien supirko gana nemažai „UBA“ akcijų.
Ir paukštelis pačiulbėjo, kad už to stovi viena RAB.
Ar tai ne koks tavo bičiulis, nemanai?
- Ne, nieko nežinau. - Taip.
Bet koks skirtumas? Šiuo metu tai tik formalumas.
- Balsus juk jau turime. - Būtent.
Liko keturios dienos.
Bar bar.
Dabar 10.30 val. ryto. Tu mane seki?
- Mūsų metinės, taip? Šūdas. - Ne. Jos kitą savaitę. Viskas gerai.
Mielasis.
Mano vyras netikėtai atnešė man gėlių.
Naima kažką iškrėtė?
- Dar vieno žiurkėno nepirksiu. - Nieko nenutiko.
- Neapgaudinėk. - Nieko nenutiko.
Gerai.
Man paskambino iš tavo mėgstamiausio sporto kanalo.
Prašo susitikimo. Jie tavęs labai nori.
Jei atvirai, aš net ėmiau pavydėti.
- Ar jie matė mano soc. tinklus? - Žinoma.
Jiems patinka tavo pozicija, tavo aistra.
O gal jie nori pasamdyt mane,
kad patys pasirodytų kažką keičiantys, nors nieko nedaro?
Jei nori užsiimt rimtomis naujienomis, galim derėtis.
Vėl sportas?
Užsiminiau, kad norėtum vest specialią laidą apie Britnę Grainer.
Jie už. Tai ką manai?
Nori sukelt sąmyšį?
Tau nereikia Polo Markso.
Ar trukdau?
- Megė? - Šimtas metų.
Kokiais vėjais?
Kalbėjau su Leonardu apie įmonės pirkimą.
Rašau straipsnį „The Times“.
Taip. Deja, neturiu ką prie to pridurti.
Pažadu, kad mano diktofonas išjungtas. Galiu užeiti?
Tau puikiai sekasi.
Pirma, bestseleris, paskui laida, mėgstama visoje Amerikoje.
Tu klesti.
Žinai, daug dirbau pastaraisiais metais.
Švelniai tariant. Galima?
- Žinoma. - Neužtruksiu ilgai.
- Gerai. - Tik norėjau pasisveikinti.
Taip.
Žinau, kad išsiskyrėme ne itin maloniai,
bet aš palikau tą gėdinimo verslą.
Tiesiog norėjau pasakyti, kad tavo veiksmus,
pokyčius, kuriuos darei ir patyrei
buvo labai įdomu stebėti.
Atleisk. Tiesiog... Ne to tikėjausi.
Suprantu. Taip. Pripažįstu, vos prieš metus
greičiausiai klausinėčiau tavęs apie tavo santykius
su aerokosmoso milijardieriumi, ketinančiu įsigyti jūsų kanalą.
Bet mane labiau domina pats sandoris
ir ką jis reiškia ateities televizijai.
Dėkoju už alyvų šakelę. Tikrai.
Galiu paklausti... neoficialiai...
- Gerai. - Kokie tavo planai?
Ar įsigaliojus šiam sandoriui liksi dirbti Koriui?
Regis, aš dar mąstau.
Neabejoju. Manau, kad visiems čia palengvėjo, jog liks dar kuriam laikui.
Dėl to, ar galiu tavęs paklausti, neoficialiai?
Žinoma.
Mūsų srityje tiek pokyčių...
Kai įvyks šis sandoris,
kaip manai, kokie „UBA“ šansai išlikt ilgą laiką?
Kokie šansai išlikti bet kuriai tradicinės žiniasklaidos įmonei?
Nežinau, kiek girdėjai, bet „NBN“ jau priversti taupyti.
Atleido dešimt procentų darbuotojų. Tai nemenkas skaičius.
Taigi, atsakant į tavo klausimą,
Polo Markso „UBA“ įsigijimas gali padėt jai išlikti trejus, gal penkerius metus,
bet spėju, kad didžiausiųjų trejetukas - „UBA“, „NBN“, „CBA“,
suris viena kitą ir išmirs.
Tačiau aš manau, kad tu dar spėsi nuveikti kažką svarbaus.
Ir aš tikrai tuo tikiu.
Kai kils audra, tikėkimės, mes abi būsim saugioje vietoje.
Beje, kaip sekasi Bredlei?
Puikiai, žinai? Stipri, kaip visada.
Turiu pasakyt, jog per visus darbo metus
nebuvau mačiusi, jog vedėja taip palaikytų savo kolegę, kaip ji palaikė tave.
Tai buvo išties ypatinga.
Labas. Ką sužinojai?
Buvai teisus. Bankininkai sumažino vertę.
Fredas sakė, kad ji arčiau 20 mlrd. už sportą, 30 už studiją ir biblioteką.
Tai bus lengviausiai tavo gauti 10 mlrd.
To pakaks „Hyperion“.
Apie tai. Man skambino iš Teksaso.
Bredlė Džekson knisa purvą. Nemanai, kad Aleks...
Ne, bet stebėk Bredlę, gerai?
- Kaip dėl Korio? - Dar kapstau.
- Sveika. - Labas.
- Taip vėlai? - Žinau.
Man patinka čia vaikščiot, kai niekas nespokso ir nesišnabžda.
O Dieve, na ir žmonės.
Žinau. Siaubas. Galiu su tavim trumpai pakalbėti?
Žinoma.
- Galim nueit į tavo kabinetą? - Taip.
- Kas yra? - Tai va.
Galim sutart, kad tai liks tarp mūsų?
Visada. Taip.
Aš čia daug galvojau apie tai,
kas bus po to, kai bus pasirašytas sandoris.
Ką nori pasakyti? Kas bus?
Aš...
Aš manau, kad kursiu kažką savo. Visiškai naują.
Tai reikštų, kad išeisi iš „UBA“?
Tai reikštų, kad išeisiu.
Ar tai susiję su tavim ir Polu,
- su tuo, kad jūs kartu? - Ne. Ne.
Gerai. Nes mes juk kalbėjom apie pokyčius čia.
Tai buvo...
Tai ir buvo visa prasmė.
Taip, buvo. Ir vis dar yra.
Todėl ir kalbuosi su tavim.
Manau, kad kol dirbam „UBA“,
visad bus kažkas, kas mums vadovaus.
Mes - savo karjerų viršūnėse,
o mano laidą redaguoja Koris, kai to užsimano?
O tu vedi vakaro žinias ir negali daryt reportažo apie abortus?
Rimtai? Kas per šūdas?
Nekalbant jau apie tas nesąmones su įsilaužimu.
Taigi, todėl ir sakau.
Bredle, manau, kad tau reiktų eiti su manim, mes turim tai padaryti.
Galėtume pradėti nuo nulio.
Mes kartu, ir užbaigtume ką pradėjom.
Nesitikėjau to išgirst iš tavęs.
Noriu pasakyt, skamba puikiai,
bet aš turiu čia daug darbo, daug įsipareigojimų.
Ir jei atvirai,
aš manau, kad šį kanalą perka netinkamas žmogus.
Perka netinkamas žmogus? Apie ką tu šneki?
Klausyk, Aleks, „Hyperion“ kažkas vyksta.
Žmonės pyksta, ir tai susiję su Polu.
Gerai.
Sako, kad jiems nepatinka, kaip jis valdo verslą.
- O gali kalbėt konkrečiau? - Ar gerai pažįsti šį žmogų?
Noriu pasakyt, atrodo, vos tik jūs tapote pora, staiga viskas...
Tu tikrai žinai, kas jis toks?
Ką tai reiškia?
- Ar gerai tu jį pažįsti? - Aš jį paž...
O tu ar gerai jį pažįsti? Ar nutuoki, apie ką kalbi?
Tas žmogus yra... Tai 40 mlrd. vertės sandoris.
Ar žinai, kokia tai rizika?
Suprantama, jog kiekvienas Pilypas iš kanapių
bandys jį kompromituoti kalbėdamas apie jį šūdą.
- Manau, tai šiek tiek rimčiau. - Tu, bl... rimtai? Nebūk naivi.
Ir šiaip jau, ar turi kažką konkretaus?
Ar turi įkalčių, patvirtinančių tai, ką sakai?
Klausyk, Aleks, aš manau...
Ne?
Aš manau, kad šiuo atveju tau sunku išlikt objektyvia.
Dieve mano. Na ir žmonės.
Iš tavęs to tikrai nesitikėjau išgirsti.
Rimtai.
Aleks, liaukis.
Aš tai sakau, nes tu man rūpi. Man neramu dėl tavęs.
Gerai, džiaugiuosi, kad tu tai pasakei,
nes pati nebūčiau sužinojusi.
Prakeikimas.
Jėzau Kristau.
Alio?
Sveikas. Čia Lora.
Sveika, Lora. Ar Bredlei viskas gerai?
Taip, jai viskas gerai. Ne laiku paskambinau?
Ne... Ne. Aš tik...
Einu į savo grupę. Bet turiu minutę. Kas nutiko?
Aš pagalvojau, galėtume visi susitikti Nepriklausomybės dienos savaitgalį.
Tu, aš, Bredlė, Šerilė.
Taip, būtų gerai.
Nepatikėsi, kokia Teilor jau didelė. Ji jau vaikšto.
Taigi, aš dirbsiu Vašingtono parade.
Gal susitikime ten?
Puiku. Tai skamba smagiai.
Ar esi ten buvęs?
Vašingtone?
Po mokyklos baigimo nesu.
Taip, seniai ten norėjau. Tik neprisiruošiu.
Tau patiks. Fejerverkai nuostabūs.
Puiku. Skamba nuostabiai.
Gerai. Tuomet iki pasimatymo.
Sveikas, mielasis.
Labukas, mielas šuneli. Labukas.
Sveikas.
Sveika. Pačiu laiku. Ką tik atnešė maistą.
- Kas? - Aš pasirengusi.
- Pasirengusi? - Taip.
- Tikrai? - Tikrai.
Puiku.
Jis nespėja pagal grafiką ir jam trūksta pinigų.
Čipas ką tik kalbėjo su ten dirbančiu vienu meistru.
Jo brigada dirba „Hyperion“ per naktis,
ir jiems nemoka.
Baikit, raketų gaminimas - siaubingai sudėtingas dalykas.
Suprantama, kad jis nespėja. Liaukitės.
Mano draugė dirbo Polui dvylika metų. Ji - aerokosmoso inžinierė.
Aną savaitę jis ją atleido už tai, kad ji suabejojo saugumo būkle.
Ji atėjo pas mane ketindama tai papasakoti, tada kažkas ją nutildė.
Ir apie tai kalba visi „Hyperion“ dirbantys inžinieriai.
Polas kažką slepia, Kori.
Kažką tokio rimto, jog niekas nedrįsta kalbėti. Jie visi išsigandę.
Vyrukas išrado eilę jam priklausančių technologijų.
Suprantama, kad jis nori jas apsaugoti.
Spėju, neskaitei ataskaitos apie kibernetinę ataką?
Laukiau konspekto.
Viktoras sako, kad ryšys sugedo pas „Hyperion“,
o ne pas mus.
Kažkas sugedo, o vietoj to, kad apie tai praneštų,
- Polas apkaltino mus. - Mes skridom ta raketa.
- Ir mums nieko nenutiko. - Tikrai?
O gal jos draugė mėgino mus įspėti?
Ar gal to išsigando visi inžinieriai,
nes nutiko kažkas baisaus, Kori?
Turime atidėti balsavimą. Mums reikia daugiau laiko.
Tik taryba gali atidėti balsavimą,
ir patikėk, jie to nedarys dėl jūsų kelių „galbūt“.
LORA LABAI REIKIA PASIMATYTI.
PRAŠAU ATEIK, KAI TIK GALĖSI.
Gerai. Aš kapstysiu toliau.
Nieko kita nesitikiu.
Man derėjo duoti jam rimtą atkirtį jau pačioje pradžioje.
Aš nepasitikėjau savimi. Tai mano klaida.
Stela, liaukis. Tau viskas bus gerai.
Kai tik įvyks sandoris, tau bus supergerai.
Turėsi tiek išteklių, jog nežinosi, kur juos panaudoti.
Tu padarai taip, kad žmonės ima tikėti, jog viskas įmanoma.
Tai labai efektyvu. Gal dėl to ir sutikau dirbti šį darbą.
Polas daro tą patį - „viskas įmanoma“ triuką.
Bet tai netikra, Kori, lyg šakėm ant vandens parašyta.
Maniau, būtent tuo jūs skiriatės vienas nuo kito, bet dabar abejoju.
Žinau, kad turim surast būdą, kaip išlaikyt įmonę,
bet jis tave užkrėtė. Jis tai moka.
Jis kaip virusas, o aš jau išgyvenau marą.
Taigi, taip...
Man viskas bus gerai.
Nes įvykus šiam sandoriui, manęs čia nebus.
Tik norėjau tau tai pasakyti.
Koris peržengė ribą. Rimtai, tai kažkokia nesąmonė iš Makarčio laikų.
Pasirodo, naktinis viešbučio „Archer Gray“ vadovas nieko neištrina.
- Jis turi visą lobyną. - Puikiai padirbėjai. O Bredlė?
Ji suras ką nors, kas kalbės. Jei tas kas nors bus Keitė...
Tai pasirūpinkim, kad to nebūtų.
Man sakė, kad išeidama ji pasiėmė
užrašus, registracijų žurnalus. Tai gali nuvesti iki mūsų.
Išsiaiškink ir padaryk tam galą.
Sveika.
Atnešiau tau sausainių. Maniau, gal tave pralinksmins.
Kaip tu? Ar tau reikia gydytojo? Aš nebijau užsikrėsti.
- Aš apkabinsiu tave. Kas? - Ne.
Nesiartink.
Kas nutiko?
Geriau jau būtum su juo permiegojusi.
- Ką? - Su Koriu. Geriau būtum permiegojusi.
Šitai bent jau kažkaip galėčiau suprast.
Aš nesuprantu.
- Tu mane gąsdini, Lora. - Halas - teroristas, o gąsdinu tave aš?
Aš nepatikėjau. Aš labai stengiausi tuo netikėti.
Bredlė - gelbėtoja. Puolei tvarkyti jo pridirbtą mėšlą, kaip visada.
Aš tiek daug sykių norėjau tau apie tai pasakyti.
Vadinasi, tai tiesa. Iš tiesų.
- Leisk man... - Ne, nereikia...
- Aš prarasiu savitvardą. Atsitrauk. - Gerai.
Tas sušiktas ženklelis.
- Ką? - Džeraldina Ferraro, po velnių.
- Maniau, kad jūs su Koriu... - Ne. Lora, ne. Niekada.
Jis melavo FTB. Dėl tavęs.
Tai - meilė.
Aš svajojau būt su tavimi Montanoje,
o tu dalinaisi su juo šiuo įvykiu.
Klausyk, leisk man paaiškinti. Aš noriu paaiškinti.
Žinau, kad padariau siaubingą klaidą. Aš žinau.
Bet tu nesupranti, kad aš privalėjau rinktis.
- Neleidau Halui sužlugdyti savo gyvenimo. - Todėl sužlugdei mūsų.
- Ne, jis nenorėjo pult to faro. - O Dieve. Bredle,
jis užpuolė policijos pareigūną. Jėzau. Kas tau negerai?
- Žinau. - Dieve mano. Štai kodėl tu...
O, ne. Ką aš sau... Ne, tu norėjai „Vakaro žinių“.
- O Dieve. Aš beveik pamiršau tą dalį. - Tai nesąžininga.
Velniop sąžiningumą.
Tu sulaužei visas taisykles.
Kaip tu iš viso drįsti sėsti į tą kėdę kas vakarą?
Tai net nepadoru.
Patikėk man, aš suprantu, bet aš viską ištaisysiu, pažadu.
Tai bjaurus melas.
Tu visa - vien melas.
Atleisk man.
- Atleisk man. - Tu turi išeiti. Nešdinkis lauk.
Aš neskambinsiu FTB.
- Nepranešiu niekam. - Ne...
Aš nenoriu turėti su tuo nieko bendra, kaip ir su tavim.
- Ne. Aš padarysiu viską, Lora. - Su tavim viskas baigta.
Aš padarysiu bet ką.
- Tik pasakyk, ką galiu padaryti. - Bredle, tu išgyvensi.
Tu - kovotoja.
Tu padarysi viską, tiesa? Tu tai moki.
Dabar išeik, kol neapsigalvojau.
Maldauju, Lora.
Aš maniau, mes sensime kartu.
Tikrai maniau.
- Labas, Kailai. - Jis jūsų laukia?
- Tikrai ne. - Sibile, kokia staigmena.
Nesakyk. Leisk atspėti. Pamiršai savo baltą gobtuvą, tiesa?
Kailas pasiteiraus radinių biure, gerai?
Žinai, kai tapai kanalo vadovu, mano lūkesčiai buvo menki.
Pasirodo, aš tave pervertinau.
Tu pasiilgai manęs.
Aš padvigubinsiu sumą, kurią tau moka Polas Marksas
už tavo sielą.
Tik pasakyk kainą.
Nori mano akcijų dalies? Imk.
Paslaptis įminta.
Aš maniau, kad tai panelė Skarlet,
tačiau pasirodo, toji paslaptingos bendrovės savininkė buvo ponia Vait.
Negi manei, kad sėdėsiu rankas sudėjusi,
kol banditų šutvė naikins mano šeimos įmonę?
Tu neturi balsų, kad sustabdytum pardavimą.
Kol kas.
Aš kovosiu iki galo. Patikėk.
Sibile, šiuo metu penktadienį
„UBA“ taps didžiausiu kanalu šalyje,
su plačiausiu tinklu ir storiausiom piniginėm.
Priimk neišvengiamybę.
Tai yra laimėjimas.
O Dieve.
Tu nežinai.
- Tu tikrai nežinai. - Ne, ko nežinau?
Gerai.
Vieną dieną salone sutikau Dženevą Miklen.
Įprastai jos vengiu.
Kam rūpi jos žirgai ir jos juokingos šviesios sruogos?
Bet ji turėjo man naujienų
ir piktdžiugiškai man jas išsakė.
Gerai. Apie ką kalbi?
Polas Marksas nori parduot kanalą dalimis,
o Fredas padeda jam įvertinti jų kainą.
Sporto skyrius, turinio biblioteka, studija, žinios.
Jie ardo visą įmonę,
įskaitant tavo mylimą srautinį kanalą.
Ar atkreipiau dabar tavo dėmesį?
Geros dienos, Sibile.
Manęs nėr.
Šūdas!
Sveika, Izabela.
Labas, Kori.
Mes jau nebesibeldžiame?
- Tu irgi tame dalyvauji? - Kame?
Velnias.
- Tau bėga kraujas? - Taip, dalyvauji. Žinoma.
Kai Polas stojo prieš žinių skyrių
ir sakė, kad niekur nesikiš, jums visiems patiko.
Norėjot apgint demokratiją, išsaugot ketvirtąją valdžią.
Ar tada jau žinojai jo planą?
Ar jūs kartu jį sukurpėt vartydamiesi lovoj?
Po velnių, Aleks. Eina šikt!
Negalėjai man tiesiog supjaustyt padangų?
Ką tik nori, bet nenaikint viso sušikto kanalo.
Koks aš kvailys.
Aš maniau, kad nesibaigianti pandemija buvo didžiausia grėsmė.
Bet ne, tai buvo... Tu ir tavo vaikinas.
Kaip galima viską, kas mus laikė kartu...
tiesiog sunaikinti?
Eina šikt.
Gerai, taip. Ne, tu teisi.
Metas griauti ir naikinti.
Sudeginkim viską, nes kam rūpi?
Siūlykim sąmokslo teorijas
ir šaukime ant skrydžio palydovų,
ir šaudykim parduotuvėse ir metro.
Kažkas juk turi sumokėti už mūsų kančias!
Dieve mano.
O Dieve.
Ar žinai, kiek tokių priepuolių man teko išklausyti?
Mane pykina nuo tavo pasipūtėliškų monologų, Kori.
Aš nieko nenužudžiau.
Aš niekada ir neturėjau galios ką nors nužudyti.
Aš prašiau kėdės taryboje, tu man jos nedavei.
Ir leisk priminti, kad Teksase, kuomet tu man maloniai aiškinai,
jog pusė srautinės transliacijos paslaugų bus išpirktos ir dings po penkerių metų,
tu sakei: „Tas laivas skęsta. Lipk į laivą su Polu Marksu.“
Tai aš ir įlipau.
Tu sakei: „Būk maloni Polui Marksui.“
Ne tokia maloni, po galais, Aleks.
- Dieve mano. Čia 20 000 darbuotojų. - Tik nereikia, blemba,
apsimetinėti, kad tau šiame pastate rūpi kas nors, išskyrus tave.
Mačiau buhalterijos knygas. Nėra ką gelbėti.
Buvai teisus. Nėra ką gelbėti.
Gali prisiimti atsakomybę
nors vieną sušiktą kartą už tai, kas vyksta šiame pastate?
Man metas, nes turiu kurti įmonę.
O tie darbuotojai, kurie, kaip sakei, tau taip rūpi,
kurie tau iš tiesų nė velnio nerūpi,
eis su manimi ir aš jiems mokėsiu tiek, kiek jie yra verti.
Taip, Leonardai! Visą sušiktą kanalą, iki paskutinės siūlės.
Ji parduos baldus tarybos kabinete dar prieš viskam baigiantis.
Ei, duok man sušikto ledo!
Leonardai.
Leonardai, atsikvėpk, prašau, vebleni kaip idiotas.
Ką tik įvyko ramus, pagarbus ir įkvepiantis pokalbis
su Koriu Elisonu. Jis žino, Polai.
Taip. Apgailestauju, kad teko tai patirti.
Tai blogai, labai blogai.
- Juk žinai, jis keršys. - Jis bandys.
Mes nenorėjome, kad nutiktų būtent tai.
Klausyk, nenuostabu, kad jis šiaušiasi.
Šiomis savaitėmis to bus daug.
Žinau. Aš noriu namo.
Gerai. Ateisiu, kada tik galėsiu.
Gerai. Iki.
Vežk mane į „UBA“.
Sukviesk tarybos susirinkimą šįvakar. Tegu ateina visi.
Jie turi žinoti, kas nutiks jiems valdant.
Privalom tučtuojau tai nutraukti.
Ačiū, Kailai. Aš pasilaikysiu ledą. Ačiū.
Geil, minutę.
Labas.
- Ko tau čia reikia? - Aš tik...
Pakalbėjau su keliais tavo kolegomis.
Bet neturėjau progos pakalbėti su tavim.
Bent jau nuo Teksaso laikų.
Gerai, neturiu laiko kalbėti.
- Turiu eit į studiją. - Neužtruksiu.
Gerai. Turiu 30 sekundžių.
Gerai. Tada...
Aš žinau, kad tiri „Hyperion“
ir kalbi su mano inžinieriais, prašai žmonių sulaužyt jų NDA.
Tavo įmonė turi rimtų sunkumų.
Nebėra pinigų.
Ir tai, ką darai, nėra saugu. Tu tildai žmones.
Taip. Jei būtum turėjusi įrodymų, jau būtum pranešusi per TV.
Kažkas kalbės. Tai tik laiko klausimas.
- Kaip tavo brolis? - Ką?
Bredle, jau.
Ne, dar minutę.
Suk anonsą, su Bredle kažkas negerai.
Tavo brolis, Halas. Kaip jis laikosi?
Ar jo žmona žino, ką padarei dėl jo Kapitolijuje?
Sąmokslas, maištas,
melas FTB - labai rimti kaltinimai.
Jūs su Koriu gerai pasistengėte, tiesa?
O dar ir Lora prisidėjo.
Jėzau, ji žinojo apie tai, bet nepranešė.
Tokie dalykai žlugdo pasitikėjimą.
- Nevelk čia Loros. - Bet tu jau ją įvėlei.
Tačiau gali dar apsaugot. Ir savo brolį.
Gali padaryt taip, kad viskas susitvarkytų.
Bus peno apmąstymams.
Geros laidos.
Penkios, keturios, trys...
Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas pirmadienį pažymėjo Pergalės dieną -
sovietų sąjungos pergalės prieš nacistinę Vokietijos sukaktį -
kalba Raudonojoje aikštėje, palaikydamas invaziją į Ukrainą.
Pasak Putino, jo vadinama „specialioji karinė operacija“
yra skirta Vakarų agresijai atremti.
Prezidentas Baidenas išsiveržė
į finalą...
Atleiskite.
Aš tiesiog...
Bredle, grįžk prie suflerio.
Sufleris, Bredle.
Aš tik norėjau daryti pokyčius. Kažkaip.
Aš noriu padėti žmonėms, kurie jaučiasi nereikšmingi.
Ir pamiršti.
Bredle, ką tu darai?
Ir per šiuos trejus metus
labai daug žmonių šiame kanale
palaikė mane šiame kelyje.
Noriu padėkoti keliems jų. Mijai Džordan.
Prašau, nutilk.
Čarlzui Blekui, Geil Berns, Stelai Bak ir Aleks Levi.
Ką?
Ir noriu padėkoti jums, žiūrovai, už tai, kad suteikėte man garbę
ir įsileidote į savo namus kas vakarą, kad pasidalyčiau su jumis naujienomis.
Tai man buvo privilegija.
Ir svajonės išsipildymas.
Aš šią minutę išeinu iš darbo „UBA“ dėl asmeninių priežasčių.
Tai - paskutinė mano laida.
Ačiū jums, kad žiūrėjote. Saugokitės ir gero vakaro.
Reklamą.
Iš kelio, blemba.
Bredle! Kas vyksta?
- Bredle? - Stok! Ei, kalbėk su manim.
Aš negaliu. Negaliu. Turiu išeiti.
Turiu žinoti, kas atsitiko. Bredle!
Ką tu? Neatsiliepia mobiliuoju.
Skambinau į jos kabinetą. Neatsiliepia.
Kur ji, po galais?
Skambino „Times“, „NBN“, „Bloomberg“. Ką jiems atsakyt?
Kad aš nė velnio nesuprantu, kas nutiko Bredlei,
kad išgyvenu vidutinio ir didelio stiprumo panikos atakas
ir kad Aleks Levi su savo sugulovu milijardieriumi
ketina išparduoti mūsų kanalą dalimis mūsų akivaizdoje.
- Tai pasakyt... - Nieko. Nieko nesakyk.
Sužinok, ar Bredlė bent jau šiame pastate.
- Matei ją? - Taip, mačiau.
Kalbėjai su ja ar... Ką ji sakė?
Ne, ne tai. Štai.
Kas čia?
„The Vault“. Ką tik įkėlė.
Rašo, kad jaukinaisi Bredlę.
Apgyvendinai ją tame pačiame viešbutyje, kuriame pats gyvenai...
DAR VIENAS GROBUONIS
...kontroliavai jos kilimą „UBA“.
Kai ji tave atstūmė, atkeršijai paviešindamas jos ir Loros romaną.
Polas sušiktas Marksas.
Kori, ar tai tiesa?
- Kas dabar? - Čia ateina apsauga.
Jiems liepta išvesti jus iš pastato.
Išvertė Egidija Namavičė