A UBA és a Hyperion-alapító Paul Marks
egy lépéssel közelebb került a megállapodáshoz,
hiszen a UBA igazgatótanácsa azt javasolja a részvényeseknek,
hogy a jövő havi közgyűlésen szavazzák meg a médiacég eladását.
A kritikusok meggondolatlannak és veszélyesnek tartják az üzletet.
A UBA egykori alkalmazottjaként egyetértek ezzel.
Abban a korban, amiben az igazság és a tények fontosabbak, mint valaha,
jó ötlet egy olyan milliárdosnak eladni az egyik legpatinásabb médiacéget,
aki nyíltan hangoztatja a sajtó iránti ellenszenvét?
EZ A TE NAPOD, AMERIKA
Mindenki irigykedik.
Van felháborodás bőven az üzlet kapcsán.
A techcégek ne folyjanak bele a médiába...
A hozzám hasonlóknak így is nagy a befolyásuk, ne kapjanak plusz teret...
Mindet hallottuk.
Őszintén szólva nekem aztán nem sok keresnivalóm van itt,
hiszen igencsak én vagyok az egyetlen köztünk,
akinek nincs még érettségije sem.
De tisztázzunk valamit!
Nagyon fontos, amit csinálnak, és azért vagyok itt, hogy ezt támogassam.
Ennek első lépéseként
eljöttem, és remélem, beindul a diskurzus köztünk.
Ha bárkinek van kérdése, csak tessék!
Oké. Mi a véleménye a hekkelésről? Tudjuk már, ki áll mögötte?
A mostani narratíva szerint az oroszok.
De szívesen rászabadítom az embereimet,
és remélhetőleg a végére járunk.
Azt garantálhatom, hogy mostantól az adataik biztonságban vannak.
Ilyesmi ugyanis nem fordul elő a Hyperionnál.
Mi lesz azokkal, akik a The Morning Show-n dolgoznak?
Az ilyen felvásárlásoknál gyakoriak az elbocsátások.
Az én célom a hírszerkesztőség bővítése, nem a leépítése.
De ennek mikéntjéről még korai lenne beszélni.
Amint aláírjuk a szerződést, átnézzük a számokat.
Igen, Alex? Nem muszáj jelentkezned.
A Hyperion egy multicég,
és szoros kapcsolatot ápol kormányokkal, oligarchákkal...
Én nem feltétlenül fogalmaznék így...
Honnan tudjuk, hogy a Hyperionról
vagy annak üzletfeleiről szóló anyagok nem lesznek elkaszálva?
Például?
Nos, a cégének számos élő szerződése van rendőri szervekkel.
Alex, ez nem sajtótájékoztató.
- Azt a szerződés aláírása után rendezzük. - Csak kérdezek.
- Nem gáz. - Csak egy kérdés.
Oké, de mi a kérdés?
Aggasztó, hogy az egyik arizonai rendőri szerv
a maguk biztonságtechnikai applikációját... bőrszínalapú profilalkotásra használta.
Alex a Norma Rae 2. szereplőválogatására indult?
Értem. Nem tudom, pletykákra hogyan kéne reagálnom.
Arra céloztam, hogy megvan az esélye az érdekütközésnek.
És nem is egy kérdésben.
- Ja. - Ezt már mondtam.
Semmiképpen nem kívánom meghatározni, hogy mi hírértékű, és mi nem.
Az Stella Bak dolga, aki remekül végzi a dolgát.
Ez megválaszolta a kérdését?
Nem egészen.
Mi lenne, ha ezt később beszélnénk meg?
Jézusom! Te most szopatsz engem?
Alex, csuda jó lenne, ha a jövendőbeli üzlettársunkat
nem vádolnád azzal, hogy faji alapon profilozza az arizonai lakosságot.
Gőzünk sincs, mit művel a pasi, vagy kivel műveli.
Szerintem ez egy tök valid kérdés.
A jogi osztály segít eligazodni Paul kiterjedt céghálójában.
De a kettőtök közt levő akármi...
Elnézést, hogy mondtad?
Mind láttuk a Miss Saigon ihlette helikopteres belépődet.
Arra célzol, hogy én ültettem vissza az asztalhoz és mentettem meg a segged?
Miután eredetileg te torpedóztad meg? Nem, nem!
Felgyújtod a pajtát, és vállveregetést vársz, amikor eloltod?
Oké, értem én, oké? Értem.
Kilöktem a csónakból, visszahúztam a csónakba.
Elhamarkodott volt.
De most itt ül a mi csónakunkban. És nekünk át kell világítanunk.
Interjúzni akarok vele a műsoromban.
Egy kétéves tárgyalássorozat
- ér a finisébe éppen... - Két év?
...amin az összes nagymenő ügyvéd melózott Washingtontól Westchesterig,
szóval, ha lehet, hagyjuk már a hajódat, amit éppen most futtatsz zátonyra, bazmeg!
Rendben, Cory! Én is tető alá akarom hozni az üzletet. Pont, mint te.
De rengeteg a szkeptikus.
- Vettem. Értem. Tényleg. - Remek.
Nem viccelsz. Társ akarsz lenni. Leülni a főasztalhoz.
- De még nem jött el a te időd, Alex. - Húha!
Szóval fel kéne hagynod ezzel. Vége. Lekádereztük.
Én nem.
Kipp-kopp!
Rosszkor?
- Dehogyis! Gyertek csak! - Én már megyek is...
- Köszi, Cory! - Köszönöm, Alex!
Örülök, hogy ismét látom, Alex.
Én is örvendek.
Oké.
Ez meg mi volt?
Üdv a sztárcsinálás melegágyában!
Sziasztok!
- Hahó! Bocs, de hamar ideértünk. - Szia!
- Ilyen sem volt még. - Oké.
- És te vagy Cheryl. Szia! - Bocs!
- Végre megismerhetlek! - Oké.
- Én is! - Élőben még csinibb vagy!
Köszönöm!
- Ő pedig akkor Taylor. - Igen.
- Szia, Taylor! Oké. - Köszönsz?
Szia! Minden oké, igaz? Igen!
- Szia, én vagyok Bradley nénéd. - Hát, ja.
- Nézz már rá! - Picit anyára hasonlít.
- Ami kicsit kiborít. - Ja, látom.
- Hát... Apa. - Apa vagyok.
- És ez az én művem. - Azta!
- Oké. Gyertek be! - Köszönöm!
Érezzétek magatokat otthon!
Hűha!
Cheryl, nem tudom, mit kell csinálni
- ezzel az összehajtható izével. - Ne, várj!
Nyugi, rohadt nehéz rájönni.
- Szóval így kell! - Igen, így.
Alig várom, hogy láthassam a híradó felvételét.
Tényleg!
Figyu! Nem tudom, lesz-e rá időnk, kicsim, elég hosszú a listád...
Ó, valóban?
- Majd legközelebb. Oké, Brad? - Persze.
A hálószobátok arra van...
- Köszönöm! - ...én pedig ott leszek.
- Mi az, Brad, a világvégére készülsz? - Nálam nem haltok éhen, érted.
Oké, megyek segítek a tök cuki feleségednek.
Küldök majd pár dolgot anyud házából.
- A porcelánfigurái passzolnak ide. - Nem mondod...
Köszi. Igen, tök jó lenne.
- Örvendtem. - Én is.
Viszlát nemsokára!
- Glen! - Imádom a pasit.
- Stella Bak. Hát itt vagy. - Mizu?
- Késésben vagy? - Bocs, de igen.
A sportosztály a Forma-1-es csapatomra akar építeni műsorokat.
- Rengeteg ötletük van. - Na ja.
A céges összetartásról ki vannak tiltva.
Miből lett a cserebogár! Egy fontos hírszerkesztőséget igazgatsz.
Nahát, te meg az egyik legnagyobb médiacéget veszed meg éppen.
Tudtam, hogy egy ilyen helyen fogsz kikötni.
Emlékszem, hogy közölted, a techvilág nem nekem való.
Te meg nem foglalkoztál vele, és beindítottad a startupodat.
Ja.
Azóta tartalak szemmel.
Miattad érdekelt ez a hely is.
Mit kíván a UBA hírszerkesztősége?
Semmi cicó.
- Késésben vagyok. - Ja.
Több politikát akarok, kezdve az időközikkel.
Még a Z generáció is tévét néz, ha a demokrácia sorsa a cliffhanger.
Rendben.
A digitális piacon nagy a lemaradásunk.
A UBA a keresőalgoritmusodat meglovagolva
a keresési előzmények alapján szabhatná személyesre a tartalmat.
Szóval az én technológiámra alapozva terjeszkednél.
Mit keresel itt?
És ne gyere azzal, hogy a negyedik hatalmi ágat mentenéd meg!
Ez a cég fulladozik, mióta Cory vette át az irányítást.
Akadtak problémák.
Miért véded?
Paul! Idő van.
- Idő van. Oké. - Amanda!
Stella!
Jó volt látni. Majd dumálunk. Egy ital mellett?
Mi következik?
Micsoda kilátás!
Azta!
Nem véletlenül hívják „Csúcsnak”.
Az Empire State Building csodálatosan fest.
Egyből eszembe jut A szerelem hullámhosszán.
Ja. Amit már vagy 20-szor láttam.
- Komolyan? Sose láttam. Jó? - Aha!
- Imádnád! - Igen.
- Abszolút... - Komolyan?
Nem, nem imádnád.
Ajaj!
- A sok izgalom! - Szerintem éhes.
Egy pillanat!
Semmi baj, kicsim, itt a mama.
- Imádom. - Ugye?
Jesszusom, csodás nő!
El ne cseszd!
Na ja. Majd igyekszem.
Figyu, nem úgy értettem. Büszke vagyok rád.
Mondhatok valamit?
Persze.
Feladom magam a Kapitóliumban történtek miatt.
Mi van?
Két nap múlva hazaküldöm Cherylt és a babát,
és bemegyek az FBI-hoz.
Ő még nem tud róla,
szóval ne mondj neki semmit!
Jesszusom, Hal.
Ugye tudod, mekkora hülyeséget csinálsz?
Meg fognak találni!
Megőrültél... Átnézik a felvételeket!
- Mindenkit bevisznek. - Jesszusom!
Ha önként adom fel magam, elnézőbbek.
Jesszusom!
Semmi szükségem arra, hogy az FBI rám rúgja az ajtót...
Nem, Hal. Nem!
Brad, nem mártalak be.
Mégis hogy?
Öt perccel a beismerő vallomásod után
megvádolnak bizonyíték megsemmisítésével
és hamis tanúzással!
Bűncselekmény mindkettő, Hal.
Sajnálom, de nem teheted.
Felejtsd el ezt a hülyeséget! Már túl vagyunk rajta.
Már eldöntöttem, és megteszem.
Csak tudattam veled.
- Üdv! - Üdv!
Hívatott. Itt folytatjuk?
Igen, itt. Jöjjön be! Foglaljon helyet!
Mit tehetek önért?
Nos, kérnék valamit.
Mutassam be a kedvenc oligarchámat?
Ne! De szeretnék interjúzni magával.
A műsoromban.
Tudom, tudom, nem ad interjút.
- De sok a szkeptikus. - Ja, hallottam. Magától.
És ez legitim kérdés a részvényesek számára.
Itt a soha vissza nem térő alkalom. Elhessegetheti
- az üzlettel kapcsolatos kételyeket. - Rendben.
És remek lehetőséget ad arra, hogy...
Igent mondtam. Szívesen leülök magával.
- Igen? - Szóval...
A kérdéseket nem mondja meg előre.
Így működik a műsora, igaz?
Igen.
Gondolom, ez nem probléma.
Oké. Csütörtökön jó?
Csütörtök. Most csüt...
- Most csütörtökön? - Igen.
Jövő héten Texasban kell lennem. Bocs!
Semmi baj, akkor csütörtökön. Remek a csütörtök. Tökéletes.
Hol?
Van lakása ebben az időzónában?
A hamptonsi házam jó lesz.
- Szólok Amandának, hogy intézkedjen. - Ó, remek.
Azt hitte, nemet mondok?
Igen. Valahol. Én ne...
Történetesen úgy vélem, igaza van.
Nem akarom, hogy félreértés legyen arról,
mi folyik itt...
- Ja. - ...mármint az üzlettel kapcsolatban.
Pontosan. Pontosan.
Rendben. Megbeszéltük. Remek.
Szóval, csütörtökön Hamptonsban. Remek.
- Alig várom! - Én is.
Nagyszerű. Oké.
- Megvan, hogy ez a maga öltözője? - Ó, faszom!
Nem nekem kellene távoznom?
Azt mondom, ne filléreskedjünk! Évfordulónk van.
Mi? Majd júniusban.
Nem, nem, április 30-án. Nem emlékszel?
Titokban kéz a kézben csináltuk a mobilhullaházas riportot.
- Tök romantikus volt. - Te onnan számolod?
- Miért, te honnan? - Az első csóktól. Mert normális vagyok.
Ugyan már! „Niagarai mézeshetek” csomag.
Egy üveg pezsgő és a vízesés az árban.
„Mézeshetek” csomag?
Hát, ez a neve, nem kell belegon...
Okés.
- Okés? - Okés.
Nagyon ízléses.
Háttér kéne Paul Marksról. Interjúzom vele.
Mi van? Úgy tudtam, allergiás a kamerára.
Hát, kigyógyult belőle.
Oké. Cory engedélyezte?
Nincs szükségem Cory engedélyére egy interjúhoz, oké?
Azt akarom, hogy a világ tudja, nyitott könyv vagyunk.
Oké? Lesz interjú. Két nap múlva.
- Mi van? - Mi van?
- Nem.
Nem. Két nap alatt nem tudok előkészíteni egy interjút, pláne nem róla.
Lehetetlen.
Tessék felfüggeszteni a szabadidős tevékenységet!
Várjunk csak, hát ti együtt töltitek azt is!
Ez tök jó lesz.
Ölelkezés és cikkolvasás, két légy, egy csapás.
- Nagyon szereted ezt a viccet. Ja. - Bizony.
A teljes kutatási részleg rajta van.
Megcsináljuk, és ti megoldjátok. Képesek vagytok.
Jól van, bassza meg, legyen!
Oké. Kérdezősködj,
keress rokont, ágyast! Ha mákunk van, a két halmaznak van metszete.
- Valakit, aki nyilatkozik! - Oké, máris!
Remek.
Az elmúlt 20 évben többtucatnyi céget vett vagy alapított.
Csak van valaki, aki tud valamit! Vagy rühelli, mint a szart.
Oké. Lássunk neki! Fog ez menni.
Van egy perced?
- Gyere be! - Remek.
Te...
dolgoztál Paul Marksszal a Szilícium-völgyben, ugye?
Rövid ideig. Miért?
Milyen volt akkoriban?
Nem is tudom. Mint most.
- Elbűvölő. Magas. - Értem.
Hallottál valami meredeket, pletykát róla?
Mire gondolsz?
Meredek dolgokra. Cserbenhagyásos gázolás, halott kurvák,
vérátömlesztés 12 éves fiúktól.
Ilyesmik.
Őszintén szólva, alig ismertem. Még egyetemre jártam.
Szóval...
Vettem. Gondoltam, hátha.
Miért kérdezed?
Mert interjút ad Alexnek.
Szóval, ha eszedbe jut valami...
Ja, ja, persze.
Oké. Köszi!
Mind az öt városrész érdekel.
Aztán ott az a komp Staten Islandre, ami elmegy a Szabadság-szobor mellett.
- Arra mennyi a jegy? - Ingyenes.
Komolyan?
Akkor az tuti felkerül a listára.
És ott van az a gigajátékbolt is a kis manónak.
Nem akartok eljönni a UBA-be?
Hú! Lehet?
Persze. VIP-ellátás, ami belefér.
Megnézhetitek, ahogy felveszek egy anyagot a híradóba.
Igen, hogyne!
Szívesen. Jó móka lesz.
Köszönöm. Tök izgis! Alig várom, hogy az otthoniaknak mesélhessek!
Hal, ez remek. De nem tudom, mit vegyek fel.
Állati jól festesz odafent.
- Köszönöm. - Nem igaz, kicsim?
- De. - Igen, tudom, már jártál itt.
Ja, pár éve.
Hal, örülök a viszontlátásnak. Te vagy Cheryl, igaz?
Igen. Nagyon köszönöm a VIP-fogadtatást!
Hát, nem olyan puccos, mint a The Morning Show-ban, de igyekszünk.
Bradley, van egy kis gebasz,
lehet, elmegy a jel.
Ja, nem gáz. Kösz, hogy összehoztad.
Tudom, hogy rohammunka volt.
Szerintem várni kellene vele a júniusi meghallgatásokig.
Megbeszéljük, jó?
És ez ma este lemegy a tévében?
Le bizony!
- Gyertek hátrébb picit, jó? - Oké.
- Mehet? - Beszámollak.
- Köszönöm. - Öt, négy, három...
ESTI HÍRADÓ
Ryder Flynt, köszönöm, hogy rendelkezésünkre áll.
A tárgyalására vár, mivel január 6-án bántalmazott egy kapitóliumi rendőrt.
Így van?
Nem hiszem, hogy akár neki, akár másnak
joga lett volna kitiltani minket.
A Kapitólium a népé. A népet megvezették.
A népnek joga volt reagálni.
Hitt abban, hogy a 2020-as választást elcsalták?
Teljes mértékben.
És miután új információk láttak napvilágot?
Nem. Már nem.
Ha tudta volna, hogy az előző elnök vádjai alaptalanok...
Akkor otthon maradok.
Én...
Elvesztettem az állásomat.
A családom szóba sem áll velem.
Szeretnék erről bővebben hallani.
Megérte elveszíteni a családját?
Na, mégis, mit gondol?
Szerintem nem figyelünk eléggé arra, milyen járulékos károkat okozhat mindez.
Csak nyugodtan.
Arra gondoltam, hogy a TMS keresztpromózhatná
- Alex interjúját Paullal. - Igen.
Felhúzza a számainkat, segít a UBA+-nak.
Imádom. Forgatok egy csomót pluszban a házban.
Király. Ha kapok felvételeket az interjúból,
összerakhatunk egy ízelítőt.
Használjuk ki a felvásárlás körüli felhajtást!
Tökéletes. Igen.
Mit gondolsz, Stella?
A te műsorod, azt csinálsz, amit jónak látsz.
De borotvaélen táncolunk.
Nem nézhet ki benyalós reklámnak.
Jaj már! Tudod, hogy Alex olyat nem csinál.
Hogy megy a kutatás? Van valami érdekes?
Nincs. Nem sok időnk van.
Azaz nincs semmink?
Hamarabb találom meg Jimmy Hoffa sírját,
mint Marks gimis tablóképét.
De nem mindegy? Örömünnepet akarunk, nem?
- Akkor mindent megbeszéltünk. - Ja.
Oké. Remek.
Ezek szerint...
Figyu, Chip!
- Oké. - Igen.
Van valami, amit...
Beszélnünk kell.
Családi nap a melóhelyen?
Hal felesége meg akarta nézni a stúdiót.
Pont aznap, amikor ezt az interjút forgattad.
Hetekkel ezelőtt lekötöttük.
Bradley...
gázos a helyzet?
Nem.
Mert eddigi tapasztalataim szerint ha Hal megjelenik, igencsak rábaszhatunk.
Megoldom.
Mint a múltkor?
Csak ne akadályozz, Cory!
Tudom, hogy azt hiszed, segítesz, de csak rontasz rajta.
Tedd rendbe, vagy én fogom!
- Szia! - Szia!
Bocs, hogy késtem!
Te is hiányoztál nekem.
- Muszáj innom. Lehet, ugye? - Oké. Persze.
Mondtam már? Szerintem Audra terhes.
Mi? Komolyan?
Elmentem az öltözője előtt, fény lekapcsolva,
ő meg a tükör előtt ült...
- Parancsoljon! - Köszönöm!
...és a hasát simizte.
Lehet, meditált.
Mármint Audra?
A 9/11-es egyperces gyászszünetet is végigpofázta.
- Na ja. - Mi a helyzet
az őrültek házában?
Miféle őrültekháza?
Paul Marks. Milyen a pasi?
Hát, még nem véglegesítették az üzletet.
És ki tudja még, hogy mi lesz.
- Na ja. - Igen.
Mi ez az egész?
Hogy érted?
Összefutunk Corynál.
Meghívsz vacsorázni, aztán lemondod.
Aztán ma az utolsó percben felhívsz, mert mégis jó.
Nem tudom, hol jár az agyad, de nem itt.
Én tényleg...
Látni akartalak.
Valóban? Vagy csak inni akartál?
Figyu, Hal itt van Cheryllel és a gyerekkel, és...
Na persze. Hal.
Nem azért jött. Tudom, hogy gyűlölöd.
- Dehogyis! - De, de.
Mindegy. Semmi gáz. Nem akarok belemenni.
Miért nem beszélsz velem? Olyan ez, mint egy balul sikerült első randi.
Mennem kéne. Én... Nem fogják tudni, hol vagyok.
Bradley, én vagyok az. Akinek bármit elmondhatsz.
Szét vagyok esve, oké? És nem akarlak kiborítani.
Sajnálom!
Kérem a számlát.
Oké.
Szia!
Nagyon-nagyon bejött a tanmesének szánt interjú.
- Valóban? - Fogtam az adást.
- Oké. - Sokat jelentett.
- Ne akarsz te sittre menni. - Nem.
Azt hiszed, kemény vagy, de nem.
Idehallgass! Meg kell tennem a családért, a józanságomért.
- A józanságodért? - Igen!
Jesszusom! Ne használd már fegyverként, hogy lejöttél az anyagról, bazmeg!
Óriási faszparasztság.
Abba bele sem gondolsz, milyen hatása lesz ennek rám?
Jesszusom! Igazad van!
Bele sem gondoltam, mi fog veled történni,
de persze le is törölhetted volna a felvételt, nem?
- Az egészet! Letörölhetted volna! - Ez...
És én azt hittem, így lesz, amikor leléptem DC-ből.
Aztán megláttam a TV-ben, és nem értettem. „Faszér' használta ezt fel?”
Aztán rádöbben... Nem!
Rádöbbentem, hogy bármire képes vagy, hogy előrébb juss!
- Én? - Igen.
Tönkreteszed az életünket, megvan?
Hát, tudod, remek mesterem volt hozzá.
Te dobtad fel apát. Az jól szétkúrta a családot, ugye?
- Azta! - Téged kivéve.
Mert te abból is jól jöttél ki.
Hülyéskedsz? Azt hiszed, hogy az is része volt a mestertervnek,
aminek a célja, hogy New Yorkban kössek ki, és valahogy...
Mi a faszom már ez az egész?
Tudom, milyen úgy nézni apámra, hogy egyáltalán nem tisztelem.
Kicsit sem!
Nem akarom, hogy a lányom hogy így nézzen rám.
Abba kurvára belehalnék.
Azt hiszed, a lányod tisztelni fogja az apját,
aki ugyanúgy sitten ül, mint a miénk, bazmeg?
Tönkreteszed az életét, ahogy Cherylét és az enyémet is.
Tudod, mit? Berúgtál.
Igyál egy kis vizet, és feküdj le!
Ne prédikálj itt nekem, bazmeg!
Szia!
- Szia! - Hahó!
Korán bent vagy.
Rendet akarok csinálni az asztalomon.
Mi van? Jól vagy?
Hát, én... Tudod, nagyon értékelem,
hogy mindig támogattál és kiálltál mellettem, mióta itt vagyok.
Ez nekem... nagyon sokat jelent.
Oké, ez úgy hangzik, mint egy búcsú.
Az NBN elcsaklizna tőlünk?
Nem, csak néha elfelejtem kimondani, és tudom, mit tettél.
Igen. Pedig nem is kellett volna megtenned.
Tudom, oké.
- Jézusom! Mennem kell! - Oké.
Interjúm lesz Paul Marksszal ma.
Hát ja. És...
Mi az?
Chip megtudott róla valamit, és tudom, hogy keményen neki kell esnem.
- Tényleg? - Ja.
- Hát... - Nem jó érzés.
Veszélyezteti az üzletet,
és gyűlölöm ezt tenni az emberekkel.
De ha tényleg van valami,
- nem jobb most tudni... - De.
- ...mint amikor már késő? - De, tudom.
Ez a dolgunk. Szembesítjük az embereket a tetteikkel.
Pontosan. Ez a dolgunk.
Ez a dolgunk.
- Igen. - Oké. Itt leszek valahol.
- Oké. - Oké.
- Kéz- és lábtörést! - Kösz, drága!
De rohadt messze van ez!
- Ja. - Oké, adjunk a melónak!
Csak simán menjünk be?
- Gondolom. - Oké, gyerünk!
Hahó!
Jesszusom!
Bocs! Nem harap.
- Hát szia! - Helyes, idetaláltak.
Még fel sem öltözött.
- Tökre felizgatott. - Hogy mit?
Hogy megtalálják-e a felhajtót.
Ó, értem. Egész jól megoldottuk.
Csoda szép ez a kis házikó. Hűha!
Nos, biztos kell pár perc, mire beállnak, meg mit tudom én.
Egyenek, igyanak, rendezzék át a házat, én meg sietek.
Gyerünk, haver, megyünk! Mozgás!
Oké, oké. Hahó!
Nem, kösz, jó így nekem. Köszi!
Minden oké?
Oké.
Nos... Bocs. Mik a szabályok?
Hogy érti?
Ismerem magát? Hűvös vagyok?
Ja, igen. Tegyen úgy, mintha most találkoznánk először.
Lazán!
- Örvendek. - Örvendek.
Oké.
Chip!
Oké.
Na jó, mindenki megvan?
- Mehet! - Hadd szóljon!
Forogjunk!
Miért nem ad interjút?
- Nem akarom megbántani. - Ó, csak nyugodtan!
Őszintén szólva színtiszta időpocséklás az egész.
Mindenkinek célja van vele, és azt várja, hogy a másik igazolja.
Szó szerint bármit szívesebben csinálok.
Inkább mennék vadászni Dick Cheney-vel.
Vagy sorban állnék az okmányirodában.
Nekem mégis ad interjút. Miért?
Mert ez egy fontos üzlet, és mert megkért rá.
Amikor valaki, aki az önéhez hasonló lehetőségekkel bír,
felvásárol egy olyan céget, mint a UBA,
az rengeteg kérdést felvet.
Miért kell egy médiacég is a portfóliójába?
Mert még nincs médiacégem.
Egyfajta trófea vagyunk a vitrinbe?
Nem. Megítélésem szerint a UBA-ben ott a lehetőség, hogy hasznot hozzon,
és gyűlölöm az álhíreket.
Mondja a techguru.
Értem. Oké. Persze, értem én.
Azt hiszem, ön is egyetért azzal, hogy egészségesebb elszívni egy doboz cigit,
mint felmenni a Twitterre, igaz?
De képtelenség visszatartani az embereket.
szerintem a hírek még menthetők.
És szeretnék próbát tenni, míg nem késő.
Gondolja, hogy sikerülhet?
Nem látok másik jelentkezőt.
Miből gondolja, hogy alkalmas a feladatra?
Hát, elég alacsonyan van a léc.
Úgy tűnik, nem nagyon tiszteli azokat, akik a híreket csinálják.
Aggódnunk kellene amiatt,
hogy olyasvalakivel állunk össze, aki nem tisztel minket?
Feltehetném ugyanezt a kérdést.
Ön annyira rossznak tartott engem, hogy meglógott a Hyperion One kilövéséről.
Nekem nem kéne aggódnom?
Mert így történt, ugye? És ez itt a Pacekba’ Alex.
Még az is lehet, hogy így történt, de az nem tisztelet kérdése volt.
Voltak és vannak is aggályok a cég felvásárlását illetően,
és úgy tudom, az ajánlatát még nem szavazták meg.
Erről én is tudok. Ezt... kábé a fejembe verte.
Mondja, ezért ólálkodott a szállodámnál?
Tudja, mit? Tartsunk egy kis szünetet, jó?
- Persze. - Nem gáz?
- Rögtön jövök. - Oké.
Jól vagy?
Ja.
Oké. Rákérdezel a stanfordi diákra?
Kapd el a farkát!
Nyugi, tudom a dolgom!
Oké.
Volt egy inkubátorcége Palo Altóban, ami fiatal techgurukat támogatott.
Valóban. A dotkomlufi idején indítottam be.
Rengeteg jó ötlet született ott.
De mégis otthagyta.
Igen. Mert az űrkutatási részlegünk egyre jobban beindult.
Texasban kellett töltenem az idő javát, hát lepasszoltam.
Megbánta?
Ezt nem nagyon értem.
Egy egykori stanfordi diák, akit ebben az inkubátorban mentorált,
azt állítja, írt egy algoritmust.
Egy olyan algoritmust, amire az az adatértékelő rendszer épül,
amit kormányoknak ad el világszerte.
Azt a szoftvert éveken át fejlesztették,
és több száz iteráción ment át, mire kiforrott applikáció lett belőle.
Igaz, de az alapötlet a diáké volt.
Az alapötlet, ha nem tévedek,
egy aktivistáknak és disszidenseknek kifejlesztett GPS-blokkoló volt,
amit számos befektetőnek igyekeztünk elpasszolni. Sikertelenül.
Ön viszont megvette.
Egymilliárd dolláros ötletet mindössze 50 000-ért.
- Ennyit fizetett? Ötvenezer dollárt? - Több ötletet is megvettem
abból az inkubátorból.
A szerződések megfeleltek az akkor elfogadott normáknak.
Hát, korábban az is elfogadott volt,
hogy egy rendező megkúrja a színésznőt a szereposztó díványon...
Vagy az, hogy egy műsorvezető öltözőjében titkos gomb zárja az ajtót.
Ön más ötletét ellopva gazdagodott meg?
Sosem kényszerítettem senkit, hogy bármit is aláírjon.
Ez a diák önszántából adta el az ötletét.
Titoktartási záradékot íratott vele alá, majd fogta a haladó szellemű ötletet,
és egy prediktív profilozó applikációvá fejlesztette.
Mindketten tudjuk, mi az ilyen záradék alapvetése.
Az egyik fél nyer, a másik befogja a száját.
Tisztességes eljárás ez olyan diákok esetében,
akik nem rendelkeznek elég élettapasztalattal,
hogy megértsék a záradék következményeit?
A szerződést felnőttek írták alá.
Nos, ez a diák nagyon nem érezte jól magát miatta.
Sőt, súlyos depresszióba zuhant,
és öngyilkosságot is megkísérelt.
Igazán sajnálom. Nem tudtam erről.
Most, hogy tud, nem akar reagálni?
Üzenni az egykori diáknak?
És a nézőknek?
Nos, szerintem...
Tudja, annak idején a gyáramban aludtam, a padlón.
Néha heteken át.
Amikor a Hyperion One első prototípusát terveztük,
a mérnökeimmel együtt napi 18-20 órát dolgoztunk.
Amikor valamire nagyon koncentrálok, hajlamos vagyok minden mást kizárni.
Amikor végre hazamentem, a feleségem már nem volt ott.
Mindent elvitt, ami az övé volt, nekem meg ott maradt az üres ház.
Azt sem tudom, mikor ment el. Lehet, hetekkel korábban.
Akkor nagyon mélyen magamba szálltam.
Átértékeltem azt, ahogy másokkal bántam. Hogy mivel járt, amit tettem.
És azóta változtattam a cégem működésén,
a saját viselkedésemen és a meggyőződéseimen is.
És azt hiszem, mindenképpen tartozom ennek a diáknak
egy beszélgetéssel.
Következő kérdés!
Míg az elnök tovább dolgozna a patthelyzet megoldása érdekében,
a kongresszusi vezetők több fontos kérdésben is ellenállnak.
A szünet után...
Bradley, mi a baj?
Bradley!
A szünet után a magántanulói rendszerről lesz szó.
Bemutatunk egy anyát, aki a pandémia alatt döntött úgy,
hogy a gyerekei nem térnek vissza a hagyományos iskolarendszerbe.
És elmentünk!
Szia!
- Brad nincs itt. Ő... - Tudom. Veled szerettem volna beszélni.
Bejöhetek?
Nagyon sok előítéletem volt veled kapcsolatban úgy, hogy nem is ismertelek.
Ja, sejtettem.
Azt hiszem...
amikor az anyátok beteg lett, Bradley-t választás elé állítottam.
Legalábbis Bradley így érezte, és ez nagyon nem volt kóser.
Én azt hiszem, biztattam is, hogy szakítson meg minden kapcsolatot veled.
Hogy csak a tiéd lehessen?
Sajnálom. Bocsánat.
Azt gondolom...
hogy Bradley velem akar lenni, és én is vele.
De valamelyik este együtt vacsoráztunk,
és nyugtalannak tűnt az újrakezdés lehetőségétől.
Szerintem ez nagyrészt miattad is van.
Amiatt, ahogy ítélkeztem feletted.
Velem nem szokott ilyesmiről beszélni.
- És én nem... - Szerintem ő is fél.
- Mert bármikor bevon téged valamibe... - Elkúrom.
- Nem, nem! - De.
Te olyannak látod, amilyennek senki más.
Előled nem tud elrejtőzni.
Ha támogatnád a kapcsolatunkat, az nagyon sokat jelentene mindkettőnknek.
Ha kapok egy esélyt, tudom, hogy tehetem boldoggá.
Alszom rá egyet.
Átgondolom. Oké?
Jó móka volt.
Mikor kerül adásba?
Jövő héten. Hétvégén vágjuk meg.
Alex, visszajössz a városba?
Mindjárt. Kösz, Chip!
Oké. Vannak ötleteim a műsort illetően,
szóval dumálhatunk útközben, és este megvághatjuk az előzetest.
- Tudod, hogy Mia állandóan nyaggat... - Oké.
Persze. Majd hívlak a kocsiból.
Gyere már, Chip!
- Oké. - Oké. Bocs, kikísérem.
Óvatosan a kanyarban!
- Kösz, Paul! - Ez a legkevesebb.
- Jó utat! - Köszönöm!
Nos, túlélte.
Nem fogta vissza magát.
Ez a műsor lényege.
Érdekelne valami.
Hogy talált rá? A stanfordi diáklányra.
Tudja, hogy nem árulhatom el. Mellesleg nem is tudom, ki az.
Simán belefért, hogy megkérdezte.
Kifejezetten tetszett is.
- Tetszett? - Igen.
A maga helyében nem sokan estek volna így nekem.
Az ilyesmi lenyűgöz.
A UBA-nek vannak olyan alapelvei, amiken ez az üzlet sem változtat.
És ha még tető alá is hozzák,
nem azt jelenti, hogy összefekszünk.
Mármint átvitt értelemben.
Érti?
És szó szerint véve?
Nem. Nem fekszünk össze.
Ennek így kell maradnia.
Dühös egyetértésben vagyunk.
Életemben nem voltam még ennyire dühös.
Nem szabadna.
Világos. Nem is történt semmi.
Hozom a... Bent felejtettem a kabátomat.
De hol is... A kabátom itt...
Valami mást esetleg?
Nem felejtettél el mást is? Mert szerintem nem.
Nem, én sem hiszem.
Házasodjunk össze a Niagaránál!
- Mi van? - Vágjunk bele!
Kerítünk egy anyakönyvvezetőt, pár tanút,
hülye jelmezbe öltözünk, és belevágunk.
Ez most igen vagy...
Nem!
- Nem! - Bocs, de...
Én azt hittem, erre vágysz. Mi a...
Mi? Várj... Mi van? Ezt ennyire benéztem, baszki?
Te célozgatsz erre már vagy három hónapja!
A gyűrűről is beszéltél!
Oké, nem ez volt a legromantikusabb lánykérés,
de egy fontos interjúra készültünk!
De...
Mondd meg, mit akarsz, és megteszem!
Mondd meg, mi kell! Majd...
Az, hogy miattam akarj elvenni,
és ne miatta.
Ez nevetséges!
Ne már!
Hal?
Cheryl?
B, MEGGONDOLTAM MAGAM. (SOK MINDENNEL KAPCSOLATBAN)
KÖSZ MINDENT!
ELINDULUNK A CSÚCSFORGALOM ELŐTT. SZERETLEK, H
Valahogy így érdemes felébredni.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Na tessék! - Jézusom!
Oké.
Cory!
Hahó! Túl korán van?
Ugyan, neked soha.
Figyelj, bármilyen trükköt is vetett be Alex, nyugi!
Nem megy adásba, csak ha jó nekünk.
Remekül ment. Jót tesz az imidzsemnek.
Örömmel hallom. Alex...
Nagyon szenvedélyes a munkáját illetően.
Nos, igazán fantasztikus volt.
Döbbenetesen.
Őszintén szólva az agyamat eldobtam tőle.
Hát...
már érted, miért kulcsszereplője a cégnek.
Hát hogyne.
Figyu, tudom, hogy a marketingesek új logót akarnak,
de nem hiszem, hogy a Hyperiont ennyire előtérbe kellene tolni.
Csak egyszerűen, oké? Minél kevesebb súrlódással.
Helyes. Ebben egy követ fújunk.
Oké. Beszélünk még.
Tökéletes. Én...
- Hűha! - Hűha!
Laura!
- Szia! - Szia!
Sajnálom a vacsorát. Rémesen viselkedtem.
És... Nem... nem volt gond.
Hallel minden rendben.
Semmiség volt.
Hiányzol. Nem is tudod, mennyire.
Tudja, annak idején a gyáramban aludtam, a padlón.
Néha heteken át.
Amikor a Hyperion One első prototípusát terveztük,
a mérnökeimmel együtt napi 18-20 órát dolgoztunk.
Milyen?
Amikor valamire nagyon koncentrálok, hajlamos vagyok...
Jól jössz ki belőle.
Beszélhettünk volna róla.
Gőzöm sem volt, hogy így érzel.
Én sem tudtam, mit érzek.
És most?
Az ügyvédeim majd keresnek. Csendben lelépek.
Nem akarom, hogy az átmenet még gázosabb legyen.
Feladod?
Így lesz a legjobb.
Ugyan már, Stella! A UBA a múltban ragadt.
Olyan vezetőre van szükség, akinek van jövőképe.
És ez a valaki te vagy.
- Cory másképp látja. - Cory nem lesz itt.
Küldök egy ajánlatot.
Amint a részvényesek igent mondanak, átveszed Cory helyét.
Ez azért nagy ugrás.
Lesz ellenállás, nem is kevés.
Mi volt a mantránk? Nem követjük a szabályokat...
Hanem alkotjuk őket.
Mit gondolsz, Stella?
Akarsz igazgató lenni?
A feliratot fordította: Varga Attila