- Labas rytas, Mija. - Labas rytas, Rina.
Nagi, nagi, Amerika,
mūsų bičiuliams iš „UBA“ kanalo šios dvi savaitės buvo pašėlusios.
Tūkstančiai nutekintų el. laiškų. Šventė kiekvieną dieną.
Nežinau, kaip jūs, bet aš gyvenu tam, kad naršyčiau po ubaleaks.com
kasdienės jų gėdos dozės.
Tai vienos dienos mūsų įsipareigojimai dėl įsilaužimo? Kone „Karas ir taika“.
85-as puslapis, neišplatinti el. laiškai.
Erlai, tu mane lepini.
Vadink mane Tolstojumi. Pranešk, ką darysi.
Nėra už ką, Kori.
Už ką?
Už jūsų akcijų vertės pakilimą.
Taip nutinka toms įmonėms, kurias, anot gandų, ketinu pirkti.
Sakyčiau tai daugiau nei gandai.
- Tai naujiena. - Pasakysiu dar vieną naujieną.
Tavo pirmasis pasiūlymas man tinka. Ir kaina, kurią pirmą siūlei.
Pasirašom.
- O kaip taryba? - Palik ją man.
Spausk gaiduką.
Bičiuliai, mes... Turim... Atleiskit.
Reikia permąstyt šias asmenukes.
Man nerūpi, kurioje esate programėlėje. Tinderyje,
„420 Singles“, „Kingsnake After Dark“. Taip negalima.
- Kampas, žmonės? Šitaip? - Liaukitės.
- Niekas gražiai neatrodo iš apačios. - Ir vyrai mano, kad tai veikia?
- Nesuprantu, kodėl... - Nenutuokiu.
Kris, o kaip tavo vyras prasibrovė?
Ne programėlėje, bet tai ilga istorija.
Liaukis. Nors pora žodžių.
Turit minutę.
Gerai. Tik tau.
- Taip. - 8.55 val. versija.
Pirmosios olimpinės bandomosios. Toks vienas vyrukas.
Mielas ir tokiomis akimis, jog aš: „Nežiūrėk į mane taip,
negaliu susikaupti.“
Taigi. Jis atstovauja mano varžovę, su kuria varžomės dėl „Nike“.
O jiems reikia tik vienos amerikietės.
Taigi, sėdžiu viešbučio kambary, kai staiga gaunu netikėtą siuntinį.
Mano dydžio „Tiffany blue“ spalvos kedai.
- Sportiniai bateliai. - Vajė.
Ir raštelis su Markuso tel. numeriu ir žodis: „Tu“.
Ką galiu pasakyti, jis mokėjo flirtuot.
- Įspūdinga. - Taip. Išties.
Arba jis norėjo susipažint.
O dabar siūlome jums susipažint su „The Twist“ po pertraukėlės.
Ir baigėm.
Jungiam reklamą.
Visi puikiai padirbėjot.
Susipažint?
- Susipažint. - Žinau, kalbi apie žmones.
- Būtent. Puiki seka. - Taip. Malonu.
- Mums pavyko. - Judam prie „The Twist“ paketo.
- O Dieve. - Prašom.
- Ačiū, mieloji. - Buvai teisi.
Tos pažinčių nuotraukos - siaubingos.
Žinau.
Ne visi suranda meilę savo bosės bute.
Man patinka tavo šypsena.
Dar 30 000 žiūrovų perėjo nuo „YDA“.
Eina sau. Kas manė, kad tas įsilaužimas vėl išmes mus į viršūnę.
Leila. Įkelk šiuos skaičius kitam susirinkimui.
Nuotaiką pakelt mums bus į naudą.
- Leila, girdi mane? - Pažiūrėkit į „Eagle News“.
...„UBA“ žvaigždžių paklydimai, bet tikroji drama
- yra neapykantos kupini jų pokalbiai. - Garsiau.
Kova dėl rasinės lygybės „UBA“ kanale smuko į praeitį.
Gavome krūvą el. laiškų, o tarp jų - tikras perlas.
Sibilė Reinolds, TV pramonės legenda ir „UBA“ tarybos prezidentė,
naująją „The Morning Show“ vedėją, Kristiną Hanter pavadino
Tetule Džemaima savo laiške, komentuodama jos priėmimą į darbą.
Išgirdote teisingai. Tetulė Džemaima.
Kailai, sujunk su teisininkais.
Susitark dėl rytdienos vakarienės su Leonardu,
ir pakviesk čia Kris.
KRIS NĖRA GERA VEDĖJA... GRĄŽINKIT BREDLĘ DŽEKSON
JĄ PASAMDĖ TIK DĖL ODOS SPALVOS
HANTER TURBŪT PATI NUTEKINO ŠIUOS LAIŠKUS.
DABAR JOS NEATLEIS UŽ PRASTĄ DARBĄ
KORIO ELISON KABINETAS
Alio?
Radau tą laišką.
Sibilė kalbasi su taryba apie 2020 m. trečio ketvirčio finansus,
ir pyksta, kad „UBA“ daug išleido dvejų metų sutarčiai su Kris.
Kažkas pastebi, jog Kris vis tiek gaus mažiau nei Bredlė
pačioje pradžioje. „Gavom ją gerom sąlygom.
Juk Kris yra pakankamai populiari, kad būtų ant dribsnių dėžučių.“
- Nesuprantu, kas čia blogo. - Žiūrėk, Sibilė atsako:
„Tetulė Džemaima irgi buvo ant dribsnių,
ir niekas jos nebeperka.“
- Mija... - Nebeperka? Kas Sibilei negerai?
- Ar Kris jau išėjo? - Koris išsikvietė ją.
Galite užeiti.
Kris. Sveika.
Nesu buvusi šiame aukšte. Aukšta klasė.
Taip, tiesa? Dekoras. Aukštas lygis.
- Nori paveikslo? - Ką?
O Dieve. Kvailas pokštas.
- Atleisk. Kaip tu? - Dar neatgavau amo.
Taip. Tu nepažįsti Sibilės,
bet ji čia - užsisėdėjusi viešnia.
O kiekvienuose namuose, užsisėdėjusias viešnias išprašo.
Suprantu.
Nenorite teismo.
Žinoma, kad nenorime prie to prieiti.
Mano komanda jau mąsto, kaip tau atlyginti žalą.
Gausi Bredlės sąlygas, žinoma.
Ir premiją už puikų darbą.
Bet labai norėčiau, kad tai liktų mūsų reikalu.
Mes turime pranešinėti žinias, o ne būti jomis. Tiesa?
Mes susisieksime su tavim į dienos pabaigą.
Ačiū, kad užsukai. Norėjau, kad žinotum, kokia esi vertinga.
Manau, imu tai suprasti.
Slepiesi.
Ačiū, kad atėjai.
Taip. Turiu nedaug laiko.
Turiu grįžt į savo kasdienį darbą ryto laidoje.
Ačiū, kad laikaisi savo įsipareigojimų.
Žinoma.
Įdomu, kokia mūsų žmonių reakcija?
Klausi apie tai, ką daro Koris?
Jei spėliočiau, manyčiau,
jog jo teisininkai jau ruošia pareiškimą.
Aš irgi taip manau. Nieko kita negirdėjai?
Aš nešnipinėju, Sibile.
Man ir nereikia šnipės, Aleks. Man reikia gynėjos.
Nežinau, ką tau pasakyti. Viskas juodu ant balto parašyta.
Taip, žinau, kaip tai atrodo.
Paprašiau tavęs čia ateiti, kad mes sugalvotume greičiausią išeitį.
Atleisk. Mes?
Kas, jei pakalbintum mane savo laidoje „Aleks, Unfiltered“?
Kodėl?
Nes noriu apsiginti.
Nemanau, kad dabar vertėtų eiti į televiziją.
Manai, man trūksta žinių apie televiziją
po 45 metų darbo kanale, kurį įsteigė mano senelis?
Aš to nesakiau. Sakau, kad tai sudėtingesnė tema,
nei „UBA“ akcijų vertė.
Aš labai džiaugiaus, kai pasamdėm Kris.
Taip, ji neturėjo patirties, bet tai buvo teisingas žingsnis.
Tai absurdas.
Absoliutus nesusipratimas.
Nesusipratimas ar ne,
aš tiesiog nenoriu tame dalyvauti. Tiesiog ne.
Tu? Būtent tu?
Ką tai turėtų reikšti?
Juk žinai, kad visi norėjo tavęs atsikratyti.
Koris, Fredas. Jie visi.
Aš tave palaikiau, nes žinojau, ką reiškia,
kai grupelė vyrų nusprendžia, kada moteriai reikia trauktis.
Aš tave palaikiau, o dabar man reikia, kad palaikytum mane.
Jei man teks dėl to trauktis,
manai, sėdusiam į mano kėdę rūpėsi tu
ir tavo norai?
Pripažink. Tai bus Koris arba vienas jo pakalikų.
O kaip Koris iki šiol tavimi rūpinosi?
Žinau, Sibile.
Visus šiuos metus jutau tavo itin stiprų palaikymą.
Keista, jog prašnekai apie seserystę
ir solidarumą, nes tau kažko prireikė.
Aleks, toks gyvenimas.
Pati žinai.
Dabar neturiu jokių kėslų.
Tik noriu progos ištaisyti sušiktą padėtį.
Šiam kanalui atidaviau visą savo gyvenimą.
Ir neleisiu, kad dėl šito mane atšauktų.
Tai nutinka geriausiems iš mūsų.
Tu taip kvėpuoji, kai tave kankina nerimas.
Mieloji, visa tai baigsis, pamatysi.
Bet tau būtina pamiegoti.
3.30 val. jau neužilgo.
Bet juk tai Sibilės šeimos įmonė.
Galima suprasti, kodėl ji naudojasi mumis, kad išsiteisintų.
Liaukis. „UBA“ akcijos jau kelis dešimtmečius platinamos viešai.
Mes jai nepriklausome.
Be to, televizijos pasauly viskas anksčiau ar vėliau atšaukiama.
Nesuprantu, kodėl Sibilė to turėtų išvengti.
Ji netylės.
Tegu netyli. Bet tai nereiškia, kad privalom
į Aleks laidą kviesti konfederatų pilietę.
Kori, patikėk. Man irgi tai nepatinka,
bet tas nuobodus oficialus pareiškimas mums tikrai ne į naudą.
Sibilė pasirašiusi neviešinimo sutartį. Ji negalės papasakoti to kitiems,
o šito palikti taip negalima, todėl be mūsų to niekas nepadarys.
- Ir taškas. - Gerai. Kaip laikosi Kris?
Laidos metu ji atrodė gerai, bet nemanau, kad ji gerai jaučiasi.
Iš to, ką mačiau, ji elgėsi profesionaliai.
Taip. Puikiai. Atėjo ir dirbo savo darbą.
Ji nenorėjo apie tai kalbėti, ką visiškai suprantu,
nes šį gaisrą turim gesinti mes.
- Tai ne jos gaisras. - Gaisras užgesintas.
Mes išplatinome pareiškimą. Nesuprantu, ko jūs dar drumsčiat vandenį?
Aš Sibilės poelgio nepateisinu, bet suprantu jos norą.
Ji nori gauti progą apginti savo reputaciją.
O kaip „UBA“ reputacija? Tegu eina į „Eagle News“.
Man nusispjaut į sutartį, aš ją atšauksiu.
Tai ne šiaip paskalos. Tai naujienų lygio medžiaga, ir visi apie tai kalba.
Kaip atrodysime, jei tai ignoruosime?
Bet Kori, argi tai ne tavo arkliukas?
Reitingai, šurmulys, cirkas?
Aš nenoriu, kad man darytų įtaką žmogus, kuris, žinau,
jau po savaitės jau ilsėsis pensijoj Floridoj.
Ji - vaikščiojantis lavonas. Su ja nesikalba net jos taryba.
Atleisk, Kori, bet yra vienas tvirtas argumentas.
Interviu laidoje „Alex, Unfiltered“ parodys mūsų rimtą požiūrį.
Ir žinant, kaip „UBA“ dengė Mičo Keslerio elgesį,
neminint rasinių šio elgesio aspektų,
geriausia bus, jei mes to imtumėmės nedelsiant.
Gerai, bet norėsiu pamatyt pirmus kadrus.
Ir jei tai bus liaupsių šou, laidos netransliuosime.
Ką... Liaupsių šou? Atsi... Ką?
Ar tik man vienam atrodo, kad jis skuba ją pakasti?
LEILA BEL BAZINIS ATLYGINIMAS: 48 925 DOL.
Kas per šūdas?
Rina, prieik.
- Ką turiu pamatyti? - Mūsų atlyginimai, nutekinti.
RINA ROBINSON 42 850 DOL.
Nuvertinta buvo ne tik Kris, mes visi. Gal ne visi.
Nori pasakyt, tai jų elgesio modelis?
Pala, ką? Rimtai?
Knisuosi nutekintoje medžiagoje. Nieko gero.
- Dieve mano. - Nesąmonė.
Visas žemesnysis personalas nuolat taikstosi su rasistiniais šūdais,
o dabar visi sukruto, nes užkabino Kris?
Nieko sau.
Prisiekiu Dievu, kokia prasmė čia dirbti?
Leila, galim peržvelgti rytojaus medžiagą mano kabinete?
Aš gal...
Rytojaus medžiaga.
Pamiršk.
Kas vyksta, Leila? Padėk man suprast.
Pirma tie siaubingi mūsų įvertinimai, o dabar tai?
Vos tik nutekino laišką apie įžymybę,
turtingą įžymybę,
ir visi sukilo dėl nelygybės, kuria ši įstaiga pradvisusi nuo seno?
- Ir mes pykstam. - Ar smarkiai?
Rytoj gali nebeturėti darbuotojų.
Gerai. Ačiū už atvirumą.
Aš tau dėkinga.
Stela, reikia kviest visų darbuotojų susirinkimą.
Taigi, visi. Ačiū, kad atėjote.
Mes žinom, kad Sibilės Reinolds laiškas ir atlyginimų nelygybė
jus gerokai nuvylė, ir tai suprantama.
Mums teko ištverti daug.
Norėjome sukviesti visus ir pakalbėti apie tai.
Pakalbėt apie tai, kaip „The Morning Show“ gali atitaisyti žalą. Prašom.
Visi žiūri į mane, taip?
Nėra taip, kad nežiūri į tave.
Taigi, visi, visi galite kalbėti. Apie tai, kaip jaučiatės.
- Galite laisvai sakyti bet ką... - Teisingai.
...nieko nebijokite.
- Vadovybė jums nekeršys, aišku? - Taip, čia - visiškai saugi zona.
Taip, velniop.
Už pasisakymus mūsų atleisti negalite.
Bet patys žinot, ką galit.
Neskirti mums užduočių, nesiūlyt paaukštinimų,
sukurt tokią nemalonią aplinką, kad patys išeitume. Ir liksit niekuo dėti.
Leila, aš neleisiu, kad su jumis taip elgtųsi.
O kur Koris? Kur Sibilė?
Jų čia nėra, nes jiems nebūtina čia būti.
Klausykit, jie tikisi, kad mes užsičiaupsime
ir, suprantat, liksim toliau savo vietose.
Bet kuris atėjęs čia dirbti žmogus, jei jis - juodaodis ir netyli,
turi arba nutilti arba išeiti.
Džulija, pameni mūsų vietą?
Rimtai? Esi nuostabi darbuotoja.
Kodėl pūti į dūdą tų,
kurie nori, jog matytum save kaip auką?
Negi nematai, kaip tai žemina?
Aš ne apie tai, Jankai.
Klausykit. Bičiuliai, iš esmės, rasė...
Rasė šiaip jau išsigalvojimas.
Ir ją naudoja kaip ginklą. Visi tai žinom.
Nejaugi? Visi tai žinom? Abejoju...
Mes ne apie tai kalbam, girdit?
- Mes... - Galiu pasakyti?
- Tai saugu? - Kalbėk. Taip.
Mija, mes dabar tiesiog dedame varneles.
Žymime punktus, kad atitiktų įvairovės reikalavimus,
ir kam? Kad pasijustume geriau?
Noriu pasakyt, visi mes čia pasipiktinę
nelygybe dėl odos spalvos...
Negana to, jog jau vien tai - kažkokia nesąmonė,
dar esam priversti rinktis vieną rasinę tapatybę, kai mes visi - maišyti.
Kad ir aš. Ne, noriu pasakyt, aš galiu būt sefardas, galiu būt persas
ar armėnas.
Bet kadangi mano tėvai - iš Kubos,
tai jūs mane vadinsit tiesiog rudaodžiu?
- Jankai, ar nesi trečios kartos kubietis? - Taip, bet aš ne apie tai.
Ne... Juokitės.
Tai tiesa. Jūs teisūs, tai juokinga, bet... Pateiksiu geresnį pavyzdį.
- Aleks. - Kas?
Sakykim, tu paspjaudei į buteliuką
ir sužinojai, kad tavo proprosenelis buvo juodaodis.
Ir ką? Ar dėl to tu tapsi juodaode?
Yra tiesos.
O Dieve.
Jei nusiųstum savo DNR tyrimui
ir sužinotum, kad tavo proprosenelis buvo juodukas,
staiga Aleks Levi tampa juodaode? Ji - juodukė?
Jankai, tu iš to darai pokštą.
Aš rodau absurdiškumą. Negi nematot?
- Liaukis. Tai nepadeda. - Ką? Ne.
- Visai. - Ta „woke“ kultūra.
Štai kas visai nepadeda, Aleks.
Gali... Perimk, aš tuoj.
- Man neramu... - Taip, tęsk.
Mes krypstame nuo temos.
Mes visi geranoriškai nusiteikę ir...
Kris, palauk.
Koks viso šito tikslas?
Maniau, visi galės atvirai išsikalbėti.
Prieš tau pakviečiant Sibilę į „Alex, Unfiltered“?
Kad parodytum, kokia ji draugiška rudaodžiams?
Už tokius sprendimus man nemoka.
Panašu, kad mums abiem reikia didesnių atlyginimų.
Taip.
Neleisk Sibilei ar šiam korporacijos aparatui
suabejoti savo verte.
Savo verte aš neabejojau. Tik nežinojau, kad ja abejojo kiti.
Aš ne iš tų kitų.
Tai kodėl neradai man prodiuserio?
Buvo sunku pritraukti aukšto lygio prodiuserių.
Neįsivaizduoju, kodėl.
- Kaip susirinkimas? - Užbaigiau. Nieko nepešėme.
Kaip Kris?
O kaip pati jaustumeisi jos vietoje?
Taip, bus daug šūdinų dienų, kol visa tai aprims.
Nejaugi? Aprims?
Sukt mums rankas dėl vieno Sibilės laiško -
kaip pleistru gydyt vėžį.
Ir, Stela, beje, tai buvo mūsų pareiga žinoti, blemba,
kad Kris ir šimtas kitų buvo apgauti
dėl biudžeto karpymo.
Ir man tenka matyti, kaip Džulija, Leila ir kiti
persidirba už grašius, ir jų darbas nevertinamas.
Bet taip. Ne, nežiūrėk ten, supranti?
Laida turi išeit gera ir populiari. Padaryk daugiau už mažiau. Būk kūrybinga.
Laimėk sušiktų reitingų karą.
Miegok kabinete, jei to reikia.
Nes to išties reikia, kad tik neužgestų ekranai per pandemiją.
Tiesiogine to žodžio prasme neužgestų per įsilaužimą.
Sušiktas reikalas, Stela,
jog aš turiu vadovauti visam mechanizmui, kai pati esu sumautas varžtelis?
Gal „UBA“ iš tiesų yra plantacija, tik su dantų draudimu?
- Taip, tu teisi. - Žinau, kad aš teisi.
Bet ką tai sako apie mane, jei aš vis dar čia?
Mes išeisim iš čia. Šįvakar mes prisigersim.
- Stela, ne. Neturiu laiko. - Neversk manęs tapt pikta bose.
Tai - įsakymas.
Mes išeisim iš čia
ir prisigersim tiek, kad nepastovėsim ant kojų.
Įmonės sąskaita, ir dar pakviesim Kris.
- Sakyk, kokia spalva? - Raudona.
Raudona. Šaunuolė, Naima.
Imk. Štai. Kokia čia spalva?
- Oranžinė. - Oranžinė! Nuostabu.
Kokia dabar?
Nelauki manęs?
Pažiūrėk. Žalia.
STELA
Kas čia? Duokš penkis.
Juokingai atrodai. Kelkis.
„Kaip tavo savaitė, mieloji?“
„Teko skaityt rasistinį laišką apie mane,
rašytą žmogaus, kurį mačiau vos vieną kartą.
Tada įmonės vadovas pasiūlė man pinigų kaip kekšei,
- kad tylėčiau.“ - Liaukis.
„Paskui kažkoks reporteris manęs klausė, ką ketinu daryti.
Tada juodaodė bosė pasakė, kad tylėčiau ir dirbčiau toliau.“
Nori viską mesti?
Juk žinai, kad aš nieko nemetu.
Išsilaikei ilgai.
Juk žinojai, kad „The Morning Show“ nedirbsi amžinai.
Ateik čia.
Žinai, buvo viskas gerai.
Būtume pragyvenę iš premijų,
- bet tu įkalbėjai mane eiti ten dirbti. - Aš tavęs neįkalbinėjau.
Aš tau sakiau, kad jaučiau, jog jie nesąžiningi,
- o tu sakei, kad neverta kelt bangų. - Ne,
tu kaltės man neversk,
nes susimovė baltaodžiai.
Derėjo išsiteisti iš jų viską.
- Bet dabar negalim. - Ne.
Paduok į teismą kartą, ir ši etiketė liks tau visiems laikams.
Taip?
Atleisk.
- Jei ten reporteris... - Susitvarkysiu.
Čia Aleks.
Taip, gerai. Mamytė tuoj ateis.
Tikiuosi, neilgam.
Aš pati, mielasis.
- Aleks. - Labas.
Atleisk, kad be skambučio.
Šiaip jau skambinau,
bet tu neatsiliepi nei į skambučius, nei į žinutes.
- Viskas gerai. Užeik. - Puiku.
Sveikas, Markusai.
Sveika, Aleks. Smagu tave matyti.
Veršiena su marsalo vyno padažu, nuostabi.
Man gaila veršelių,
kurie savo trumpą gyvenimą praleidžia narvuose,
nenutuokdami apie jų laukiantį pragarą.
Širdis verkia, išties.
Bet ši veršiena su marsala gerokai sumažina atjautą.
Liaukis malęs šūdą, Kori. Kodėl aš taip toli centre?
Leonardai, juk žinai, kad už Aukštutinio Istsaido yra pasaulis.
Žinau, todėl ir gyvenu Aukštutiniame Istsaide.
Mums reikėjo privačios aplinkos,
toliau nuo smalsių žvilgsnių, fotoaparatų ir reporterių.
Taigi, ką taryba mano apie Polo pasiūlymą dabar,
nutekėjus Sibilės laiškui?
Mes džiūgaujame.
Rasiniai skandalai naudingi verslui.
Supratau.
Apsieikime be mandagybių.
Aš buvau prieš tavo paskyrimą vadovo kėdėn.
Nuo tada tu pasistūmėjai.
Bet tu minti chaosu, o aš ir „UBA“ - ne.
Tačiau, aš, žinoma,
palaikyčiau net patį Musolinį, jei jis parūpintų man sandorį su Polu Marksu.
Neįtariau, kad esi fašistas, Leonardai.
Bet balsų tu dar negavai.
Viešai tavęs palaikyti negaliu.
Ar tikrai manai, kad Sibilė - geriausias tarybos pasirinkimas?
Jokio atsakymo yra tai, ko man reikia.
O jei Sibilės neliks, kažkam teks sėst į jos vietą.
Gamta bjaurisi tuštuma.
Buvau daugybės tarybų narys, Kori.
Ir jei man sukelsi nors pusę galvos skausmo, kokią aneurizmą sukėlei Sibilei,
tuomet tai manęs nedomina.
Ar žinojai, kad mano tėvas buvo šiukšlininkas?
Atleisk, šiukšlininkas?
Nežinau, kaip čia juos vadinat. Sanitarine tarnyba, šiukšliavežiais.
Mačiau, kaip jis visą savo suaugusio vyro gyvenimą praleido iki pusės
paniręs į svetimų žmonių pašvinkusias atliekas,
ir dirbo nesiskųsdamas, kad man netektų būti šiukšlininku.
Aš niekada nebuvau šiukšlininku ir juo nebūsiu.
Taigi, Kori, arba sutvarkyk tai, ką pats pridirbai,
arba šutink velniop iš kelio.
- Dar po vieną? Taip! - Taip, po galais.
Tavo krūtinė vibruoja.
Ką?
Kažkas skambina tavo liemenėlei.
- Turbūt, Kris. - Sakyk, kad greičiau vilktųsi čionai.
Bredlė.
BREDLĖ MOBILUSIS
Gal nori apraminti savo baltaodės kaltę?
Žinau, kad jos ketinimai geri, bet po Janko paskaitos apie geneologiją
man TV vedėjų šiam vakarui pakaks.
Atleisk, Bredle Džekson.
Jankas.
Pameni, kai jis smogė vienam tipui gatvėje?
Taip, pamenu.
Žinau, kad negalima to sakyti dėl toksiško vyriškumo,
bet tai buvo patrauklu.
Gana patrauklu.
Jankas gali būt sudėtingas,
- ir kartu karštas. - Ir kartu karštas.
- Mes tai pasakėm garsiai? - O, ne.
Ar mano telefonas klauso?
Užsakysiu dar.
Labas, gal... Taip, ačiū.
Ei.
Pala, ar ten Kailas?
O Dieve, jis.
Einu sužinoti, ką sumanė Koris.
- Ne! Negali... - Taip.
- Kailai? Dievulėliau. - Stela?
- Geras, nagi. - Labas.
- Kaip tu?
- Nieko sau. - Taip.
Koris dabar susitinka su taryba.
Jam nerūpi „UBA“ pertvarkos.
Jis kariauja su Sibile, o mes tik marionetės.
- Kas? - Aš - marionetė, o tu žaidėja.
Ką? Ką tai reiškia?
Sibilė juk tavo draugė, tiesa?
Ar, nežinau...
Pala, ką?
Manai, aš ją ginu? Manai, aš su jais išvien?
Stela, aš nesuprantu, kodėl stoji jos pusėn?
Toks įspūdis, jog kabiniesi prie visų, kas tik turi valdžią.
Tai ne mano stilius.
Sibilė gal ir su bėdom,
bet ji bent jau neketina mūsų parduoti Polui Marksui, kaip Koris.
Polas gal bus eilinis tironas, bet jis bent jau moka pinigus.
Ar tau nepabodo tai, jog žemesnysis personalas - vargetos?
Kas?
Ko nesakai?
Mes su Polu esam dirbę kartu.
Turim bendrą istoriją, ir ji - nekokia.
- Jis tau kažką darė... - Ne, nieko panašaus.
Jis pernelyg protingas.
Bet Polas turi išskirtinį bruožą.
Jis - negailestingas.
- Sakei Koriui? - Jam nerūpi.
Ir kuo gali mūsų pastate pasitikėti?
Visas „UBA“ patikimumas -
užrašuose po Aleks Levi veidu reklaminiuose stenduose.
Atvažiavai.
Regis, į linksmybes pavėlavau.
- Sveika. - Sveika, Kris, kaip laikaisi?
Atrodau kaip iš liudininkų apsaugos programos, taigi...
Gal nori nueit į kokią tylią vietą?
- Yra... - Pakaks tylėti.
Rytoj vesiu interviu su Sibile ryto laidoje.
- Rimtai? - Mes su Aleks pakalbėjome,
ir vesti geriau bus man.
Aišku.
- Tik jei pati neabejoji. - Taip.
Tu niekam nieko neprivalai įrodyti.
Žinau.
Patikėk, su Sibile kalbėti noriu mažiausiai, bet pokalbį pravesiu.
Įsivaizduokit reitingus.
Reitingai, taip.
Jokiu būdu. Ji jos nekalbins.
„Alex, Unfiltered“ yra viena, bet ryto laidos negalima paversti
į Obamos „Alaus vadovų susitikimą“.
Jei jam nepavyko, mums tikrai niekas nešviečia.
Mėgstu rizikingus planus, bet ne.
Man irgi patinka rizikingi planai. Ypač tas,
kur kanalo vadovas nutekina gėdingą laišką,
kad išspirtų tarybos pirmininkę ir, žinai, lyg tarp kitko
manipuliuoja 400 rasizmo metų istorija, kad sudarytų sandorį su milijardieriumi.
Tai rimti kaltinimai, Stela.
Prieš pasakydamas, kad aš neteisi,
žinok, kad tau meluojant trūkčioja kairioji akis.
Tu nebesuvaldai padėties, Kori.
Ne. Ne, negaliu. Manęs „The Morning Show“ nebus.
Sibile, tu privalai.
To nori Kris, o ji nusipelno būt išgirsta.
Liaukis elgusis kaip trapi baltaodė moteris.
Aš trapi?
Ar būtum išgyvenusi aštuntąjį dešimtmetį?
Mes žinom, kad esi grėsminga.
Aš mintyse vis grįžtu atgal.
Negaliu patikėti, kad aš tai parašiau.
Aš niekada nekenkčiau kitai moteriai darbe.
- Kodėl turėčiau tai daryti? - Aš nežinau.
Ir manau, kad į šį klausimą teks atsakyti ryto laidoje.
Kodėl? Žmonės mane jau pasmerkė.
Pamatysi, po to, kai išeisiu,
visi apsimes, kad problema išspręsta.
O patys vis tiek bėgs į kitą gatvės pusę,
išvydę ateinantį spalvotąjį.
Aš nesakyčiau to per TV.
O Dieve.
Aš pajuokavau.
Prasto skonio pokštas.
O dabar šis pokštas - mano palikimas?
Mano šeimos palikimas?
Tai, ką kūrėme aštuoniasdešimt metų, bus nušluota kažkokio...
neapgalvoto el. laiško?
Sibile, tai ne vien laiškas.
Tu juodaodei mokėjai mažiau nei baltaodei už tą patį darbą.
Ir aš suprantu, kad nesutinki, jog tai parodo, kokia esi,
bet tai bus proga tau tai pripažinti ir perkeisti.
Toliau matysite mūsų reportažo apie Mardžę ir Ketę tęsinį.
Identiškos dvynės netyčia susitiko
Sidro dienų metu pyragų valgymo varžybose.
Įsivaizduoji? Suleidi dantis
į gabalą pyrago su braškėmis ir rabarbarais,
- ir bum, tavo sesuo dvynė. - Taip.
Tos valgymo varžybos kupinos staigmenų.
Dabar žiūrėkite
pokalbį apie rasizmą Amerikos įmonėse
su „UBA“ tarybos pirmininke Sibile Reinolds
ir mūsų komandos nare Kris Hanter. Iškart po pertraukėlės.
Ir baigiam.
- O Dieve. Baisiai kieta. - Dieve.
- Eina sau. - Šventas... Jėzau Kristau.
Kris itin drąsi, jog sutiko.
Taip, išties.
Gerai. Liko trys minutės.
Nenukrypkite nuo temos. Nepamirškite kvėpuoti, gerai?
Tai bus keturių minučių interviu,
galima bus truputį pratęsti.
Tiesioginis eteris tuo geras, jog dažnai tenka daryti
- reklamos pertraukėles. - Už viską reik mokėt.
Viskas bus gerai.
Truputį papudruosiu prieš jums einant.
Prožektoriai ten - negailestingi.
Greit aplink skruostikaulius.
- Ačiū. - Truputį spalvos. Kad ryškiau būtų.
Ir žinokit, atsakymus valdote jūs.
Ji atsakymų nevaldo.
Vienas...
du...
...trys.
Mieloji.
Čia ne lenktynės.
Pasirodysi nuostabiai.
Nes gimei būt nuostabi.
Kas, jei apsikvailinsiu?
Kas, jei po interviu visi matys tik
piktą juodaodę, kuri puola silpną baltaodę...
- To nebus. - ... ir...
Mija bus tavo ausyje, o aš - šalia.
Pirmyn, mergyt.
- Mielasis, palaikysi? - Taip.
- Ponia Reinolds, prašom su manim. - Ačiū.
- Atsargiai. - Ačiū.
Dieve visagali.
Patikrinkime, kad garsas neužtruktų.
Supratau. Be užlaikymo.
Garsas - puikus. Be užlaikymo.
Yra. Visi, dėmesio.
Džimai, laikykis arčiau.
Tau pavyks, Kris.
Lieka penkios, keturios, trys...
Sveiki sugrįžę.
Prieš kelias dienas viešoje erdvėje pasirodė nejautrus
„UBA“ tarybos prezidentės Sibilės Reinolds el. laiškas.
Su komentarais apie mane. Iki šiol viešai nepasisakiau.
Ir dabar su manimi šiame pokalbyje dalyvauja šių komentarų autorė.
„UBA“ tarybos prezidente Sibile Reinolds, ačiū, kad atėjote.
Ačiū, kad pakvietėte.
Žinau, kad kilo pykčio banga, teisėto pykčio,
dėl „UBA“ paviešinto oficialaus pareiškimo.
Mažiausia, ką galiu pasakyti, jis buvo neadekvatus.
Klaida - mano, niekieno kito, ir aš atėjau asmeniškai atsiprašyti.
Kris, aš... Nuoširdžiai gailiuosi dėl savo žodžių.
Net karšti ginčai dėl priėmimo į darbą
nepateisina mano žodžių.
Jūs apie tai, kad pavadinote mane Tetule Džemaima?
Aš vadinau ne visai tave...
Noriu, kad viskas būtų aišku.
Juk žinote, kad Tetulė Džemaima buvo ant blynų mišinio dėžučių, o ne dribsnių?
Dabar jau žinau.
Bet kalbame ne vien apie atsainiai mestą frazę.
Ironiška, bet „Pearl Milling Company“
juodaodės moters vaizdą pasitelkė norėdama parduoti prekę.
Neabejoju, kad ji procentų nuo pelno negavo.
Klausiu, kokią „UBA“ kanalo prekę parduodu aš, jūsų požiūriu?
Klausykite, žodžiai svarbūs. Veiksmai - svarbesni.
„UBA“ apmaudžiai nuolaidžiavo lygybės ir įtraukimo sferose.
Dabar taryba nedalyvauja kasdieniame darbe.
Tai mes palikome savo gabiam kanalo vadovui.
Tačiau jam susvyravus, aš jaučiu pareigą įsiterpti.
Nedrįsk, blemba.
- Ji špilkuoja Korį? - Jis to nusipelnė.
Nemanau, jog atsakėte į mano klausimą.
Bet pakalbėkime apie dalyvavimą veikloje.
Kaip tai atrodytų?
Negi manote, kad pavyktų laimėti „UBA“ darbuotojų pasitikėjimą?
Žinote? Tikiu.
Manau, įmanoma.
Ir tai pradėsime nuo dialogo tarp „UBA“ darbuotojų ir tarybos.
Nuo šiol jūs visi turėsite po balsą tarybos susirinkimuose.
Atėjo metas skaidrumui.
Smagu girdėti, išties.
Kalbant apie skaidrumą,
ar mane pasamdėte vesti laidą dėl to, kad esu juodaodė?
Akivaizdu, kad ne. Ne.
Bet suprantat, kodėl esu sutrikusi?
Nes tą nevykusį rasistinį komentarą panaudojote
skųsdamasi dėl mano įdarbinimo.
Manėte, kad nebuvau tinkama?
Po teisybei, tuo metu
aš nemaniau, kad buvote pakankamai kvalifikuota.
Pasakysiu kitaip. Jūs nebuvote patikrinta.
Tai netiesa.
Ar žinojote, kad mane bandė tiek,
kiek nebandė nė vieno iki šiol samdyto vedėjo?
Perėjau aštuonias skirtingas patvirtinimo komisijas
ir dar plačias diskusijas dėl mano plaukų.
Aš to nežinojau.
Ir vis tiek savaitgaliais ateidavau
tobulinti tiesioginio eterio įgūdžių su keturiais buvusiais vedėjais.
Tai daro įspūdį. Labai pagirtina.
Tačiau tai patraukus į šoną, nesuprantu, kodėl panaudojote
rasistinį įvaizdį kalbėdama apie mane?
Ar tokią jūs matote mane?
Ar tokias matote mus?
Ar jūs norėtumėte, kad visą jūsų karjerą nubrauktų vienas neapgalvotas,
kvailas dalykas, kurį raštelėjote el. laiške?
Negi nesate pasakiusi nieko
neapgalvoto, dėl ko vėliau gailėtumėtės?
Jūs - viena šio kanalo vadovių.
Ir jūsų žinioje buvo tai,
jog nebaltaodžiai darbuotojai buvo sistemiškai nuvertinami.
Ar tai - kažkas nerūpestingo?
Doni, stambiu planu imkit Sibilę,
- taip arti, kad matyčiau jos poras. - Metas pertraukai.
- Nori, kad nukirpčiau... - Ne.
Gerai. Antra, pritrauk. Arčiau.
Ne.
Tai neapgalvotas elgesys, ir tam nėra pateisinimo.
Bet jūs turite suprasti.
Tokios galimybės mes nesuteikiam bet kam.
Tas, kas sėda į šią kėdę, turi dėkoti...
Aš...
Štai.
Aš turiu dėkoti?
Šį jūsų darbą labai sunku gauti.
Noriu pasakyti, kad „UBA“ kanalui
metas stumtis į priekį ir manau...
Turime pasitraukti iš šios rasinio padalijimo atmosferos.
Bet tai būdinga atmosferai visur, sutinkate?
Šūdas.
Bet taip, mes nebepalaikysime institucinio rasizmo
iškart po pertraukėlės.
Likite su mumis.
Ir baigiam.
Tai...
Taip. Žinoma.
- Pasirengusi? - Ačiū.
O Dieve.
Eime.
Visiška nesėkmė.
Mija, Koris.
- Ką? Rimtai? - Atsiliepsiu. Viskas gerai.
Kuo galiu padėti, Kori?
Norėjau pasveikinti su šiuo puikiu interviu.
Ir, beje, reklamos pertraukėlės užlaikymą atpirksime.
Atsiimsim iš reklamos davėjų išankstiniams užsakymams.
Taip, neabejoju.
Pranešk, kai gausi reitingų skaičius.
Leila, nepasveikinsi Kris su puikiu segmentu?
Aš? Kodėl?
Nes tai vedėjų prodiuserių darbas. Eik.
Tu juokauji?
Seniai metas.
Eik.
Geras. Sveikinu.
Bičiuliai,
būna avarijos, ir būna tai, kas ten nutiko „The Morning Show“.
Sibilė Reinolds ne šiaip įmynė į šūdą, ji jame sušoko fokstrotą.
Taigi, balsuosim dėl nepasitikėjimo pareiškimo.
Kurie už, prašom pakelti rankas.
Kailai, pasiek man tučtuojau Polą Marksą.
Ir man nerūpi, ar jis toje savo raketoje,
net jei nuskrido į Jupiterį.
Gauk man užsakomąjį reisą į Jupiterį.
Gauk man Uber-Kometą ar ką.
Mano draugas iš asistentų mafijos sako, kad jis - Sohe.
Kur kas arčiau.
Taip, iškviesiu vairuotoją.
Ačiū, kad atėjote.
Gero vakaro.
- Kori. - Amanda.
Ne eini, o skrendi, matau.
Pasikrovei po dienos miego karste?
Tu ir tavo skafandras niekada nenuviliate.
Šis renginys privatus.
Mane intriguoja tavo naujas klubo apsauginio amplua, bet Polas manęs laukia.
Jei jis tavęs lauktų, aš žinočiau.
Tau moka, kad būtum Polo sarginis šuo, bet nežaisk su manim, Amanda.
Aš tau ne suktukas.
- Kori. - Smagu tave matyti, Polai.
- Ar jis įrašytas? - Ne.
Sibilė išlėkė. Balsus gavom. Kelias laisvas.
- Aš toliau pats. - Supratau.
Klausyk, Kori, ačiū, kad atėjai,
bet ar šis sandoris turi būt toks sudėtingas?
Nori man pasakyt, kad tapai tokiu sudarinėdamas lengvus sandorius?
Aš norėjau pirkt paveldo žiniasklaidos bendrovę.
Paveldo įmonė reiškia vardo saugumą. „UBA“ nebėra saugi. Ji - palaida bala.
„UBA“ vėl numeris pirmas, Polai.
Taip, į bet kokią avariją susirenka paspoksoti daug smalsuolių.
Bet tas avarijas vienija vienas bruožas - kažkas susišiko.
Tai klaidos. Nelaimingi atsitikimai.
Žinau, kad jūs į apsišikimus žiūrite kaip į galimybes,
bet štai ką pasakysiu.
Gal nebūtina iš viso apsišikti?
Kur dar kreipsies?
„NBN“, su jais dabar susitinki?
Turiu pasiūlymų. „UBA“ mano sąraše nėra.
Ačiū, kad užsukai.
Išvertė Egidija Namavičė