- Jeg går nu, mor. - Ja.
I følger efter mig.
Kom.
Gem lidt til mig.
Gå forbi mig, barn.
Der er nogle til venstre for mig og også her fremme.
Kom, Annagret.
- Nej. - Jo.
Sov, mit barn, sov...
- Lad være med at sidde på mig. - Det gjorde jeg ikke.
Sådan går det, når du tramper på min fod.
- Ikke smide koldt vand på mig. - Nej, det kunne aldrig falde os ind.
Jeg må ikke komme for sent.
Den her vej, og så ud.
Pas på trappen.
Mærk efter. Perfekt.
Sidste trin. Og så vender du dig om.
Sådan. Stå stille.
- Tillykke! - Nej...
Er den til mig?
- Tak. - Tillykke med fødselsdagen.
- Hvor har I fået den fra? - Jeg har mine kontakter.
En, to, tre passagerer. Hvem vil med først?
Du må prøve først.
Åh, den er nymalet. Vores solstråle bliver grøn bagi.
- Tag jeres ting og gå i skole. - Mange tak, børn.
Farvel.
Inge, træk strømperne op.
Farvel, farmand.
Floks.
Hopsa.
Vil du lugte til en rose? Lugt til en rose.
Til den der?
Er den ikke fin?
Og her har vi en solhat.
Se bare.
Sikke en flot dahlia.
Og en mariehøne.
Ja...
Bronek?
Det er nok.
Marta!
Bær det her op, og kom ned igen. Jeg har noget til dig.
Sophie...
Kom, Aniela.
Så...
Vælg noget. Kun en ting hver. Vælg noget.
Til jer.
Den her skal renses og repareres. Foret er gået op. Vær forsigtig.
Gå ned med dig.
Nej.
- Der flyver bier overalt. - Det er virkelig varmt.
- Hvordan var rejsen? - Lang.
- Men nu er vi her. - Altså ikke så slemt?
- Nej. Behageligere end sidste gang. - Godt.
- Velkommen. - Vi er glade for at være her.
- Skal vi også tage skoene af? - Nej.
- Tog De via Prag eller Wien? - Prag.
Det er 56 minutter hurtigere.
Hun spurgte, hvor jeg havde jakken fra. "Canada", effektlageret. "Tog du derover?"
- Hun troede, at det var landet? - Ja.
- Det er jo forståeligt. - Det var det samme med Helga Palitzsch.
Af alle de kjoler, hun havde kunnet vælge, tog hun en -
- der havde tilhørt en jødinde, som var halvt så stor.
Jeg kunne kun trække lynlåsen op hertil, før kjolen gik i stykker.
Jeg hev og sled i den. Hun kiggede bare ned og sagde:
"Jeg elsker den her kjole." Til sidst valgte hun den og sagde -
- at hun ville slanke sig, så hun kunne være i den.
- Mere kaffe? - Ja tak.
- Sort, ikke? - Sort er fint, tak.
Helgas mand adopterede den lille polak bare for at holde hende hjemme.
Ja.
Hun fortalte mig det selv.
- Han slår hende også. - Det vidste jeg ikke.
- Hvordan ved du det? - Har I ikke set de blå mærker på armene?
For resten...
Gæt, hvor jeg fandt den her diamant?
- I tandpastaen. - Nej?
- Man skal være snu. - Ja, de er snu.
Jeg bestiller mere tandpasta. Man ved aldrig.
Jeg har jo...
Jeg fortalte dig jo om Schilling-koncerten.
Brigitte Frank havde en hermelinpels. Har jeg fortalt dig det?
- Det tror jeg ikke. - Se her.
Som en kejserinde.
I kammeret ved siden af venter næste ladning på at blive brændt -
- så snart alt herinde er blevet fuldstændigt brændt.
- Hvor lang tid tager det? - Det tager syv timer for 400-500...
Nærmere 500.
Når det er overstået, lukker man røggaskanalen igen -
- og åbner den næste.
Ilden søger naturligvis vejen gennem lufttrækket ind ad denne luge -
- ind i kammeret her og forbrænder ladningen.
Kammeret, som befinder sig direkte over for forbrændingszonen -
- som brænder med cirka 1000 grader -
- er i mellemtiden afkølet til cirka 40 grader.
Koldt nok til at tømme asken og fylde kammeret op.
Så det her kammer afkøles, og det her varmes op?
Ja. Processen fortsætter hele tiden mod uret, kammer for kammer:
Forbrænding, afkøling, tømning, tilførsel.
Og... muliggør kontinuerlig drift.
- Skål. - Skål!
Dilla.
- Tillykke, hr. Kommandant. - Tak.
Tillykke, hr. Kommandant. Det er mig en ære at tjene under Dem.
- Tillykke, hr. Kommandant. - Tak.
- Tillykke. - Tak.
Det her er et gevær.
Og det her er også et gevær.
Og her har vi...
...en med pistol. Og et gevær.
Her...
Kan du høre det?
En rørdrum. Den hører til hejrefamilien. En eurasisk gråhejre.
- Velbekomme. - Du græd også sådan.
Du græd endnu højere.
- Hvad er der med hende? - Hun er stærk, ikke?
Jeg skal jo smage...
Nu spiser vi.
Hvad laver du?
- Hvad laver du? - Kigger.
- På hvad? - Tænder.
- Hvad laver du? - Ikke noget.
- Hvad laver du? - Deler sukker ud.
- Til hvem? - Jeg leder...
Kom.
"Den hvide fugl fløj foran dem -
- for at vise dem vej ud af skoven."
"De kom til en stor å og vidste ikke, hvordan de skulle komme over."
"Men pludselig kom en stor, smuk svane svømmende."
"Børnene råbte: 'Smukke svane, vær vores båd.'"
"Svanen bøjede hovedet og svømmede ind til bredden."
Bracht ringede for resten.
- Jaså? - Da folk lykønskede dig. Jeg glemte det.
Han ville ringe igen i morgen ved middagstid.
Rudolf...
Kan vi tage til det kurhotel i Italien igen?
Der blev man så forkælet.
Og alle vandrestierne, og det flinke par vi mødte...
- Er hun oppe og gå igen? - Nej.
Kan du huske den der mand...
...som spillede på harmonika for køerne?
- Det kunne de rigtig godt lide. - Det var så sjovt.
De så sådan her på ham.
- Vil du det? - Hvad?
- Tage derhen igen. - Ja.
Hvornår?
Det ved jeg ikke.
Du lugter godt.
Den er français.
Øf, øf...
Chokolade, hvis du finder noget. Et eller andet lækkert.
Jeg har glemt ordene.
Til chefen for partikontoret, Reichsleiter Bormann, personligt:
Jeg har lige fået at vide, at Auschwitz' kommandant -
- Obersturmbannführer Höß, som De kender så godt, skal forflyttes.
Höß har i fire års tid slidt i sit ansigts sved og udført mirakler.
Jeg har fulgt opbygningen af lejren tæt og kan danne mig en mening.
Reichsführer Himmler har gentagne gange anerkendt Höß' enestående indsats.
Nu siges opgaven at være vokset ham over hovedet, så han må erstattes.
Höß ved, hvordan fanger skal håndteres. Han har kontakter i våbenindustrien -
- og har haft banebrydende idéer til koncentrationslejrene.
Han er en god landmand og en forbilledlig tysk pioner i øst.
Hans styrke er at få tingene gjort.
Jeg afstår fra flere eksempler på, at han bør blive som kommandant.
Jeg beder Dem tage dette op med Reichführeren -
- så Höß ikke bliver forflyttet.
Jeg hører meget gerne fra Dem hurtigt. Heil Hitler. Gauleiter Fritz Bracht.
- Må jeg nu? - Om lidt.
Vidste I, at storke flyver helt til Afrika?
Hvor langt tror I, der er? Hvor mange kilometer?
- 30? - Mere.
Alt det ukrudt.
- Det, man siger, er man selv. - Det, man siger, er man selv.
Det kan du selv være, og du er dum.
Det kan du selv være. Og du er dum.
Nej, det er dig, der er det.
- Op af vandet. - Nej.
Bare rolig.
- Jeg hader dig! - Luk øjnene, så det ikke svider i øjnene.
Sådan. Kom her, kom her, kom her.
Jeg kunne ikke få luft.
Kom her.
Åbn øjnene. Vi skyller øjnene. Du har sæbe i dem. Tag det roligt.
De 60.000 italienske tilskuere fejrede deres sejrrige fodboldlandshold.
Vi vil kunne dele deres glæde.
Det er længe siden, Milano så Italiens elskede Squadra Azurra -
- som nu er vendt tilbage til deres hjemmebane med en 4-0-sejr.
4-0. Kan De tænke Dem jubelen?
4-0 mod ærkerivalen Spanien -
- som igen gør krav på en topposition i europæisk fodbold -
- hvilket vi tyskere fandt ud af i Berlin i søndags.
Men lad ikke resultatet narre Dem.
4-0 blev slutresultatet, men ved halvleg stod der...
Ja?
...0-0.
Læg bare på.
Fritz?
Sig frem.
Hvordan lyder svaret?
Ja...
Nej, du skrev et rigtig godt brev. Han havde bestemt sig på forhånd.
Jeg må hellere fortælle min kone det.
Måske.
- Toget holdt stille længe i Kraków. - Så irriterende.
Og det var så varmt. En dame ved siden af mig besvimede.
Hun flytter hertil med sin mand, en ingeniør, som er meget ældre.
De skal begge skal arbejde på den nye Siemens-fabrik.
Der kommer mange nye fabrikker hertil, sagde han.
Ja, ja.
- Du er vel på vej ud? - Ja, jeg må af sted.
Mor må tage pigernes værelse.
- Er du parat? - Ja.
Du får Heidetrauts seng. Hun sover sammen med Inge.
- Er det i orden? - Naturligvis.
Huset virker stort, men det er det ikke.
Det første vi gjorde, var at installere centralvarme.
Her bliver så utroligt koldt om vinteren. Det skulle man slet ikke tro.
Vil du med, lille vovse?
Her har vi...
Hvor er de flotte.
- Håndmalede. - Jaså?
Her har vi Heidetrauts seng.
Her er også rigtigt fint. Virkelig.
Sikke et fint værelse.
- Du kan bruge de to øverste skuffer. - Ja, det er mere end nok til mig.
Sikke fine blomster.
- Ja, prøv engang. - Jeg skal sove her, ikke?
Ja, men de er...
...ens.
Min pige.
Spinatstrudel, æblestrudel, kartoffelsalat og dine kanelsnegle.
Er det min opskrift?
Rigtigt fint. Hold da op.
Angående: Syrenerne uden for vagtkompagniets forlægning.
SS-folk, som på hensynsløs...
...ja, nærmest vulgær vis...
...river syrenblomster af, så buskene forbløder...
...bliver fra nu af straffet.
SS-folk skal ved beskæring passe på...
...ikke at skade busken.
I alles interesse vil jeg også påpege...
...at syrenerne...
...også fremover skal pryde hele vores lejr.
- Har I jøder i huset? - Jøderne er derovre bag muren.
Vi har piger fra byen.
Hils på mormor.
Goddag...
Gud...
Han er blevet så stor. Sikke en fin frisure.
Det er din tur til at skubbe, Hans. Inge har jo skubbet dig. Kom så.
Fart på.
Ja...
Det her har vi lavet.
Der er vinen. Den bliver jo meget større.
Tomater...
Den er jo enorm.
Jeg er helt målløs.
Jeg har arrangeret det hele selv: alle planterne, drivhuset der bagved...
- Pavillonen... - Er det et svømmebassin?
- Jeg har naturligvis gartnere. - Og en rutsjebane. Åh, Heddy.
Kan du lide det?
Hvordan skulle jeg ikke kunne lide det?
Det her var i princippet en mark for tre år siden.
Nej!
Vi havde kun forhaven ud mod vejen.
- Huset havde fladt tag. - Utroligt.
- Er det muren rundt om lejren? - Ja, lejrmuren.
Vi har plantet vin, som vokser til, så man slipper for at se den.
Esther Silbermann er der måske. Jeg gjorde rent hos hende.
Det var hende med de litterære saloner. Guderne må vide, hvad de lavede der.
Bolsjevistiske ting. Jødiske ting.
Da tingene bortauktioneredes, røg hendes smukke draperier for næsen af mig.
Genboen købte dem. Jeg elskede de draperier.
- Blomsterne er så smukke. - Ja, azaleaerne der.
Vi har også grønsager. Lidt krydderurter, også rosmarin. Her er rødbeder.
Der er fennikel.
Solsikker, ja.
Og her er kålrabi. Det spiser børnene meget af.
Kål, grønkål, bønner. Der bagved har vi...
...græskar. Kartofler...
Her har vi bierne, som forsyner os med frisk honning.
Det er det rene paradis.
- Og det går godt med Rudolf? - Ja, ja.
Han arbejder uafbrudt, også når han er hjemme.
- Men han elsker det. - Han er myreflittig.
Men han er også under pres. Du aner ikke hvor meget.
Men du har det godt?
Hvad tror du?
Rudi kalder mig for dronningen af Auschwitz.
Helt alvorligt, at have alt det her...
Du har virkelig gjort det gjort, mit barn.
Lindetræerne er ved at blive gule.
De duftede så godt, da de blomstrede.
Og det her vil jo vokse hen over.
Når du kommer igen...
Så...
Nej!
Hold op med det der!
Hold op! Kom her.
"Den herlige tid, vi tilbragte hos familien Höß ..."
"... vil altid være ..."
"... et af vores dejligste ferie..."
"Minder. I øst findes fremtiden."
"Tak for Deres nationalsocialistiske gæstfrihed."
Det her... Jeg kan ikke læse det. Willy? Billy?
Pas på!
Hans siger, du har hans sandaler. Hvor er de?
Vi må rejse herfra, Mutzi.
- Rejse herfra? - Vi har intet valg. Vi bliver forflyttet.
- Hvabehar? - Vi bliver forflyttet.
- Hvorhen? - Til Oranienburg.
- Hvad? - Arthur Liebehenschel skal erstatte mig.
Jeg skal være viceinspektør.
Det har du vidst i et stykke tid, ikke? Hvorfor fortæller du det lige nu?
- Lejligheden bød sig aldrig. - Men nu har du sagt det.
- Hvad skal du? - Hente sandalerne.
- Hvornår fik du det at vide? - I sidste uge. Jeg ville afværge det.
- Ring til Bormann. - Jeg har talt med ham.
- Skal jeg gå til Hitler? - Ja.
Rudolf!
Rudolf? Ud med dig.
Lad mig ikke bare stå her!
- Bliv her! - Slap af. Gå ud igen.
Det kan du ikke gøre mod mig!
Hvad er det her? Marta!
- Fru Höß? - Jeg skal give dig "fru Höß"! Tør op!
Du har det godt her, for fanden!
Nu!
For fanden da!
Hvorfor bliver du forflyttet?
- Strukturændringer. - Hvad skal det sige?
De kom ikke nærmere ind på det, men det her rammer flere af os.
- Hvornår? - Snart.
- Hvor snart? - Jeg venter på besked.
Hvis det angår undersøgelsen, er Himmler den rette at tale med. Han opmuntrede os.
- Er det ikke derfor? - Det her er politik.
- Så gå til Hitler. - Det er jo latterligt.
Du er den, som hele tiden udfører hans ordrer her.
Vi må bare acceptere det. Vi skal væk herfra.
Nej, du skal væk herfra.
Ja.
Dit arbejde er i Oranienburg nu, mit er at opfostre børnene her.
Jeg havde aldrig troet, du ikke ville tage med.
- Det tænkte jeg aldrig på. - De skal slæbe mig væk herfra.
Det ved du.
Det der er vores hjem, Rudolf...
Vi har det, som vi altid har drømt om, lige siden vi var 17. Bedre sågar.
Vi er kommet væk fra byen. Vi har alt lige uden for døren.
Og børnene er sunde, velnærede og lykkelige.
Sådan har Føreren sagt, vi skal leve. "Tag østpå." Det er voreslebensraum.
Det her er voreslebensraum.
Jeg ved, at du er enig med mig.
Arthur kan finde et andet sted at bo.
Stil det som betingelse. Det er det mindste, de kan gøre.
Han foretrækker alligevel en lejlighed i byen.
Rudolf?
Jeg hørte dig godt.
- Og? - Jeg skal spørge.
- Du arbejder jo alligevel hele tiden. - Ja.
- Vi ville næsten aldrig se dig. - Nej.
Jeg vil selvfølgelig savne dig. Du kan jo komme hjem, når du har fri.
Jeg vil...
...altid være hos dig, ligesom du vil være hos mig.
Ikke?
Og efter krigen...
...når det hele er overstået, bliver vi bønder, som vi har sagt.
- Forstår I det? - Ja.
Jeg går nok glip af din fødselsdag.
Og måske vores bryllupsdag. Det afhænger af, hvor længe jeg er væk.
Der er nogle ting, der vil gøre det hele vanskeligere.
Men det liv, vi har her...
...er det offer værd.
Så er det sengetid.
Tallerkenen, Hans.
Sit.
Det bliver også hårdt for dig.
Det ved jeg godt.
Tror du ikke, at jeg ved det? Det gør jeg.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, min smukke.
Ring til Walter Dürrfeld i morgen tidlig. Bed ham være med til udvælgelsen.
Sig, at det handler om hollændere, og at han kan vælge frit.
Ellers mødes vi til I.G. Farbens frokost.
Brev til Kurt Prüfer og Fritz Sander på Topf & Söhne.
Angående: Nyt krematorium.
Jeg glæder mig over Deres besøg i sidste uge.
Obersturmbannführer Bischoff og jeg mener -
- at et ringformet krematorium er den bedste løsning.
Det vil gøre en stor forskel. Bravo.
Jeg synes om Deres forslag om -
- at vi bør tage patent på dette for at garantere eneret.
Jeg forfatter en hensigtserklæring.
Jeg kan oplyse, at jeg er blevet udpeget til viceinspektør for lejrene. Kom ind.
Derfor vil videre kommunikation foregå fra Berlin-Oranienburg.
Arbejdskraften har højeste prioritet nu.
Denne justering påvirker selvfølgelig vores planer.
Og selv om det smerter mig at forlade Auschwitz -
- vil jeg derfra have bedre muligheder -
- for at skaffe finansielle midler og materialer.
Heil Hitler og så videre.
Brev til Gruppenführer Glücks.
Angående: Forflyttelse.
Ærede Gruppenführer Glücks, hermed anmoder jeg om -
- at min familie får lov at blive boende på Bielitzstraße 88 i Auschwitz.
Det ville være yderst imødekommende, hvis De kunne tillade dette.
Jeg vil betone, hvilket fantastisk hjem -
- Hedwig har skabt her for børnene, siden vi kom hertil.
På mange måder kan det være en inspiration for vores nye, tyske samfund i øst.
Hvis mit ønske bevilges, klarer jeg mig med en enkel indkvartering i Oranienburg.
Jeg takker på forhånd for et hurtigt svar. Heil Hitler. Og så videre.
Du sveder.
"Den lille snehvide fugl kom flyvende og sang:"
"'Tag dig i agt. Se godt efter.'"
"Så fik Grete øjnene op og gennemskuede heksens list."
"Hun sagde: 'Vis mig først, hvordan jeg skal gøre. Så gør jeg det.'"
"Den gamle satte sig på ovnspaden, og Grete pressede på skaftet -
- og skød hende lige så langt ind i ovnen, som skaftet var langt."
"Så lukkede hun ovnlågen af jern -
- og skød låsen for. Den gamle heks ville blive bagt derinde."
"Hun døde på grusomste vis som straf for sine onde gerninger."
"Grete løb hen til Hans ..."
"... og lukkede ud ham af gåsehuset, så han blev fri igen."
"Af lutter glæde faldt han sin trofaste søster om halsen."
"De kyssede hinanden, græd af glæde og takkede Gud."
"Den snehvide fugl kvidrede:"
"'Perler og ædelsten for brødkrummerne.'"
Endelig er du her.
Digt af Joseph Wulf.
Skrevet i 1943 i Oświęcim, Auschwitz III.
Solstråler
strålende og varme
menneskekroppe
unge og gamle
og så os
som er spærret inde
vores hjerter
er ej kolde
sjæle i brand
som den flammende sol
slider, bryder
gennem smerten
for snart vil vi se
det vajende flag
frihedens flag
som vil dukke op.
Glem ikke at stå ret.
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
Jeg har pakket madder til jer alle.
Fart på, børn.
Sophie?
- Sig til hende, at maden bliver kold. - Hun er her ikke.
- Hvabehar? - Hun er væk.
- Altså ikke deroppe? - Hun og hendes kuffert er væk.
Det kan da ikke passe.
Mor?
Led efter hende. Fart på.
Aniela... Tag af bordet.
Lod du det stå for at provokere mig?
Nej, fru Höß.
Jeg kan lade min mand strø din aske ud på markerne omkring Babice.
Bare rolig, han klarer det.
Fortsætter du som kommandant?
Jeg får kommandoen over samtlige kommandanter.
Jeg inspicerer deres lejre for at se, hvor der kan foretages forbedringer.
Optimere kapaciteten...
Kom så.
Den har et fint navn.
Det her er en skønhedsøje.
- Skønhedsøje? - Ja...
Jeg vil tro, at det har med deres takkede blade at gøre.
Jeg kan tænke mig, at de minder om pigeøjne...
...for kvinder eller piger har ofte lange og svungne øjenvipper.
Nej, nej, nej.
Du der! Vagt!
Før ham herhen!
- Hvad har han gjort? - Sloges om et æble, hr. Kommandant.
- Drukn ham i floden. - Nej!
- Kom. - Nej!
Vent...
Gør ikke det igen.
Fart på!
Jeg er ligeglad! Fart på!
Skal du bare stå der og ryste?
Har du noget at sige?
Kom!
Er du en fin hund? Ja, du er en fin hund.
- En han eller hun? - En han. Fire år gammel.
- Hvad hedder han? - Torin.
- Man ser ikke mange i hans farve. - Nej, mere sorte eller salt og peber.
Som lille havde jeg en sort en: Elsa. Hun havde samme fødselsdag som mig.
Kom så.
På søndag afholdes en velgørenhedskoncert i skytteklubbens hus.
Unterscharführer Johann Thißen leder orkestret gennem et todelt program...
Liebehenschel, Auschwitz I, Hartjenstein, Auschwitz II-Birkenau.
Schwarz, Auschwitz III-Monowitz. Haas, Bergen-Belsen.
Pister, Buchenwald, Walter, Dachau, Koegel, Flossenbürg.
Hassebroek, Groß-Rosen, Grünewald, Herzogenbusch.
Sporrenberg, Hinzert, Goecke, Kauen, Weiß, Majdanek.
Ziereis, Mauthausen, Dieter, M oringen, Hartjenstein, Natzweiler-Struthof.
Pauly, Neuengamme, Göth, Plaszow, Suhren, Ravensbrück, Kaindl, Sachsenhausen.
Hoppe, Stutthof, Schnabel, Vaivara, Herbert, Warszawa.
Fraværende: Förschner, Mittelbau-Dora, Sauer, Riga-Kaiserwald.
Føreren har bevilget deportationen af 700.000 jødiske ungarere til udryddelse -
- eller til krigsproduktion, hvis arbejdsduelige.
Vi har aftalt med den ungarske regering at indlede aktionen omgående.
De samles til transport til Auschwitz.
Fire tog om dagen, 3000 per tog: 12.000 om dagen.
Først fra de østlige zoner 1-3, derefter fra zone 4 og 5 midt i landet -
- og til sidst fra Budapest.
Pressburg og Wien er hårdt belastet af militærtransporter.
Derfor sker transporten af jøder via Kassa og Muszyna.
Ifølge Obersturmbannführer Höß bibeholdes 25 % som arbejdskraft efter udvælgelsen.
20 % af disse sættes i arbejde i Auschwitz' satellitlejre.
De øvrige 80 % havner med tiden i Deres lejre.
Omfanget bliver større end nogensinde. Forbered Dem på det.
Inden Höß får ordet...
...vil jeg bekendtgøre oberst Maurers forfremmelse til SS-Standartenführer.
Han har altid opnået alle mål.
Bravo.
Jeg får begejstrede breve fra direktører om denne mand. Mere berømt end mig.
- Tak. - Det er velfortjent...
- Jeg er taknemlig for Deres lederskab. - Det takker jeg for. Det er værdsat.
Tak, Obergruppenführer Pohl. Godmorgen.
To fraværende undskylder sig: Förschner, Mittelbau-Dora -
- og Sauer, Riga-Kaiserwald.
De vil konstatere, at vi har en lang dagsorden i dag.
Den ungarske operation er både hastende og kompliceret.
Den betyder store udfordringer på samtlige operative niveauer.
Vær venlig at slå op på første side.
Her ser De fem overskrifter. Punkt 1: tidsplaner.
Punkt 2: omfordeling af byggematerialer. Punkt 3: transporter.
Hvad punkt 4, tvangsarbejdere, angår, er doktor Meindl fra Steyr-Daimler-Puch...
...til stede for at tale om lønniveauer og medarbejderloyalitet.
Punkt 5: ild- og luftværnstiltag.
Pigerne ville ikke gå ud.
Det var for koldt. Men jeg elsker sne.
Klap!
Hvad har jeg nu gjort?
Hold op! Lad mig være, Klaus!
Slip mig!
Hold op, Klaus!
Nej, nej, nej...
Lad mig være, din forræder!
På lørdag kl. 11.30 foregår begravelsen af de pilotelever -
- som døde i bombeangrebet den 6. Marts.
SS-kistebærerne samles kl. 10.45 uden for T-bygningen.
Transporten til Hans Schemm-skolen afgår kl. 11.
Vagtbataljonens kommandant, Obersturmbannführer Gustav Wegner -
- leder begravelsestoget til kirkegården -
- sammen med Bund Deutscher Mädel og Luftwaffes pilotelever.
Obersturmbannführer Höß.
Kom indenfor, Rudolf. Hvordan går det?
Godt.
Jeg har lige modtaget det her.
Obergruppenführer Pohl har gennemgået tallene med Reichsführer Himmler.
Deres navn blev nævnt.
Vi forflytter Liebehenschel til Majdanek. Han er ikke handlekraftig nok.
- De får instruktioner af Eichmann. - Perfekt.
Lad mig vide, hvilke ressourcer De behøver.
Får De problemer, så kom direkte til mig eller Gerhard.
Tak.
- Hvordan har Hedwig det? - Godt.
Obergruppenführer Pohl fortæller, at hun sender blomster til chefen hver uge.
- Få det ordnet. - Det skal jeg nok.
Jeg takker for tilliden.
Og?
Jeg er stadig ikke sikker.
Bare rolig.
Han brænder ikke dem alle sammen.
De skal nok få Deres arbejdere.
- Sover De godt? - Ja.
- Hvor tit tømmer De tarmen? - To gange om dagen.
- Og når De lader vandet? - Ingen problemer.
Jeg palperer lidt her.
Sig til, hvis De føler smerte.
Höß her. Udenbys samtale til Auschwitz, Höß' privatbolig. Jeg venter.
- Er du der? - Hallo?
Kan du tale?
- Er alt i orden? - Ja. Jeg har nyheder.
Jeg sagde jo, jeg havde hørt rygter, men intet definitivt.
- Hvad for noget? - Om Ungarn.
Chefen gav mig ordren fra Heinrich. Endelig kommer jeg tilbage.
Sikke en lettelse.
Jeg er ærligt talt overlykkelig.
Ja.
Det ved jeg ikke. Først skal jeg til Budapest. Men tankerne kværner allerede.
- Jeg må videre. Jeg ringer senere. - Nej, nej...
Sig til Eleonore Pohl, at når hun får pakken, skal hun kigge efter i etuiet.
- Himmler kalder det vist Operation Höß. - Jeg er så glad på dine vegne.
Tak, Mutzi, men det hedder du jo også.
- Hvem var der? - Jeg lagde faktisk ikke mærke til det.
Jeg prøvede at regne ud, hvordan jeg kunne gasse dem alle.
Svært, rent logistisk, på grund af loftshøjden.
Det er midt om natten, og jeg burde egentlig sove.
Jeg burde ikke have ringet så sent. Jeg ville bare nævne operationens navn.
Det kan du fortælle om, når du er tilbage.
Har du fortalt dem, at far kommer hjem?
Ja. Godnat...
Retail From YOLO
Oversættelse: Claus Stenhøj Medietekst Danmark