- Vet du vad det här är? - En tusenfoting.
Nej. Det är Gud.
Mamma och pappa letar efter oss.
- Vi kan inte gå tillbaka nu. - Varför inte?
Vi betraktar ju Gud, John!
- Sir John, de har bråttom. - Det har inte jag.
"I en högre värld är det annorlunda" -
- "men här nere är att förändras detsamma som att leva."
"Och att vara fullkomlig är att ofta ha förändrats."
Du är en försåtlig typ, Danny -
- som snärjer med mig ord av min älskade Newman.
Vi tar bara med oss Valencia.
Och skrinet.
Som alltid hade du rätt, Danny. Hon är förtjusande.
Meghan Markle, sir. Hon vet inte vad hon ska ha på sig.
Alltid lika besvärlig. Säg att jag ringer henne senare.
Det räcker inte.
Vi får vända oss till högre ort.
Slänger ni ut mig?
Vart ska Pius och jag ta vägen? Ska vi bo på gatan?
Det är inte jag som slänger ut dig, Esther, utan ägaren.
Tack vare mig har du bott här gratis sen Peter lämnade dig.
Men nu vill ägaren ha tillbaka huset. Även han har väl rättigheter?
Jag kan betala hyra igen.
Italiensk-schweizisk tv ska göra ett program om Pius mirakler...
Du kan inte försörja dig på enstaka tv-framträdanden.
Jag städar er kyrka!
Två timmar om dagen, Esther. Det klarar du dig inte på.
- Jag kan söka andra städjobb i Rom. - Och vem ska ta hand om Pius?
Vad ska jag göra, då?
Du behöver ett nytt mirakel, Esther.
Ni har alla övergett mig.
Även du, Lenny.
Ska jag skjuta skallen av dig?
Klipp dig!
Vad hände?
- Fantastisk, men daterad. - Som jag.
Mina favoritkändisar är Dennis Hopper, Jack Nicholson -
- Sean Penn, Sharon Stone och Marilyn Manson.
- Varför gillar ni dem? - De framstår som fria.
- Gillar ni frihet? - Ställ inte frågor med så givna svar.
Som påve är frihet nåt ni inte kan unna er.
- Men får jag träffa er dagligen? - Ställ inte frågor med så givna svar.
Ni påminner mig om min favoritskådis: John Malkovich.
Jag fattar inte grejen med honom.
Men de andra... Som påve skulle jag väl kunna träffa dem?
Allihop, utom Dennis Hopper.
De andra bör inte vara nåt problem. Att få träffa påven är en ära.
Äntligen ett förnuftigt skäl att eftersträva påvevärdigheten.
Jag hittade ett foto i mitt rum, undanstoppat i en låda.
På er och drottningen.
Vad antyder ni? Att jag la det där för att imponera på er?
Jag börjar bli gammal -
- och hög ålder driver oss kanske till dessa patetiska små tilltag.
- Hurdan är drottningen? - Förtjusande.
Hon är blek, som ni.
Hallå. Ta den gula Dior-klänningen.
Den lyfter fram kontrasten mot din hy.
Nej. Nej. Meghan, jag insisterar.
Ta den gula Dior-klänningen, sa jag.
- Var det... Meghan? - Beklagligt nog.
De vill bli influencers, men vet inte hur man kombinerar olika färger.
Hon ringer mig 25 gånger om dagen för att be om skönhetsråd.
Hon tror att jag är gay.
Är ni det?
MOGADISHU, SOMALIA 9 OFFER
Hörde ni om attacken i Somalia? Jag är förkrossad.
- Finner ni mig högtravande? - Inte alls.
Ändå är det exakt det jag är.
Bombasmer är en åthäva jag inte lyckas göra mig av med -
- precis som alla andra anglosaxare.
I nyheterna sa de att de lät en pojke utföra själva attacken.
Jag vet. Och faktum är att jag varken är förkrossad -
- eller har minsta skuldkänsla över min bristande medkänsla.
Afrika är långt härifrån.
Er medkänsla begränsas kanske till människorna i er närhet?
Jag är fullt medveten om bilden ni har av mig, Gutierrez.
Ni ser mig som ett societetslejon.
Att vara social är viktigt.
Tänk bara på Jesus erfarenheter under den sista måltiden.
Det var en social tillställning.
Om jag kommer till Rom vill jag gärna vara er vän.
Det vore en ära och ett nöje.
Låt mig då säga en sak direkt, i egenskap av vän.
Mina föräldrar hyste stort hopp för min bror Adam, men inte för mig.
Jag fick dagligen höra att jag inte dög nånting till.
Varför var de så elaka?
Än är vi inte goda vänner nog för att jag ska kunna säga det.
Jag kom för att berätta för er att jag, John Brannox -
- kan bli Roms näste påve.
Jag vet att ni alltid kände att det var Adams bestämmelse -
- men i själva verket var det min.
Även om det här är det sista ni någonsin önskade -
- är ni nu dömda att känna en viss stolthet över mig.
Era stackars satar.
Gud tycker inte om dig.
Jag har hela mitt liv förnekat mig själv -
- i ett patetiskt försök att lindra era smärtor!
Förgäves!
Jag blev min bror i förhoppningen att få ett leende från er -
- om så bara en enda gång. Men förgäves!
Men nu ser jag meningen i det. För det har gjort mig till påve.
Mig, inte Adam! Jag ska bli påve!
Och jag kommer att fortsätta försaka mig själv -
- som jag har gjort för er i alla dessa år.
Men nu ska jag göra det för världens alla katoliker!
Det är vad kärlek är för mig. Att försaka mig själv.
Det har ni lärt mig, genom ert oavbrutna hat!
Så efter att ha vigt mitt liv åt -
- att tjäna min mor, min far och min bror -
- för inget annat än förakt -
- ska jag nu viga mitt liv åt att tjäna kyrkan och dess medlemmar -
- i hopp om att för första gången få ett uns av kärlek!
Jag kan vara påve.
För jag förmår uthärda lidande.
Det gör inte andra.
Du är för långsam.
Nästan...
John, jag är klar.
Adam, jag är inget annat än lögn och högfärd.
Min rustning som döljer sanningen.
Mitt lidande är förbehållet det som sker i min närhet.
Jag lider bara för dig, Adam.
Jag låt vår familj dö.
Inget annat spelar roll. Inget berör mig. Allt äcklar mig.
Därför tycker Gud inte om mig.
Gud tyckte inte om mig heller.
För Guds kärlek skänks inte.
Man måste förtjäna den. Steg för steg. Man måste växa.
Är du redo för första steget, John?
Är du redo att växa upp?
Stig på. Slå ner ned.
Jag ville träffa er för att säga detta personligen.
Jag har bestämt mig för att avböja.
Jag har inte för avsikt att kandidera vid konklaven.
Får jag fråga varför?
För även om det kan verka så, är jag inte värdig uppgiften.
Er ödmjuka uppriktighet kommer att uppskattas av kardinalkollegiet.
Och av rättrogna världen över.
Gud ska hjälpa er, sir John. Bara han är värdig uppgiften.
Jag har bestämt mig för att inte fatta ett beslut -
- eftersom det är det enda jag verkligen utmärker mig i.
Vår tid är ute. Vi måste återvända till Rom omgående.
I morgon begravs Franciskus II. Hela världen väntar.
Voiello, varför inte bara låta Hernandez bli vald?
Det verkar rimligast, Ers eminens.
Ni bör kunna enas om en nöjaktig överenskommelse.
Ni förblir statssekreterare mot att han blir påve.
Hernandez mörkade alla sexuella övergrepp i sitt stift.
Visste ni det? Nej. Men det visste jag.
Informationsinsamling är mitt liv.
Hernandez blir inte påve så länge jag lever.
Så vi har bara en kandidat, nämligen sir John Brannox.
En skör porslinsfigur visserligen, men också en man utan synd.
Jag är ingen skör porslinsfigur -
- utan en man av stål, beslagen med synd.
Men jag är också en man med svindlande övertalningsförmåga.
Betrakta dessa två rosor.
Lägger ni märke till nåt?
Blommor är fåfänga.
Sir John, jag ville ta farväl -
- och tacka för er stora gästfrihet. Tack, från djupet av mitt hjärta.
- När åker ni? - I morgon, i arla morgonstunden.
Konklaven väntar.
Ni förlåter väl att jag uteblir? Jag är helt slut.
Så klart. Det är inte ert problem. Och er röst behövs inte.
Lyckligtvis har vi kunnat enas om en ny kandidat.
Jag behöver knappast säga hur lättade vi alla är.
Det gläder mig att saken är löst -
- och att min förbehållsamhet inte skapar problem för kyrkan.
Inte alls. Den heliga Ande har återigen upplyst oss.
Och kyrkan står fortsatt stark.
Adjö, Voiello. Det har varit ett stort nöje att lära känna er.
Nöjet var helt på min sida, sir John.
Ers eminens? Jag...
Om jag får fråga, av ren nyfikenhet...
Vem är denne kardinal som ni alla har enats om?
Greve Francois De Bougainville.
- En normandisk adelsman? - Precis. Adjö, sir John.
Ett ögonblick! Ett ögonblick.
Valencia blir lätt åksjuk. Jag hoppas hon kan sitta längst fram.
Om ni är osäker på vissa val -
- så finns jag här till er hjälp, om ni så önskar.
Ers eminens, i går kväll -
- sökte jag i biskopsboken efter Francois de Bougainville -
- men hittade inte hans namn. Varför inte?
Han dog för sex år sedan.
Vilken skojare ni är!
Vad ska Meghan ta sig till utan mig?
Tommaso Viglietti, sover ni?
Påven är verkligen död.
Passa! Kom och spela, Marcellino! Bollen!
Fader, är han ny i församlingen?
Ja, Fabiano. En god vän till mig.
Vi läste vid prästseminariet, men han hoppade av.
Han är nyinflyttad.
Bodde i Santa Marinella och är nybliven änkling.
Jag räknar med att ni får honom att känna sig välkommen.
- Är det er son som fyller år? - Ja, Pius.
Ni får förlåta att jag dök upp utan present.
Så klart.
När min fru var i livet var sånt otänkbart.
Jag hörde det. Jag beklagar.
Det var Guds vilja.
Vad sysslar ni med?
Jag har ett föråldrat, utspelat yrke.
Jag reparerar klockor.
Varför utspelat?
Folk reparerar inget längre. De byter bara ut allt.
Inte allt går att byta ut.
- Får jag be er om en tjänst? - Så klart.
Kan ni hålla ett öga på min son Marcellino?
Jag måste avvika ett ögonblick.
Vart ska ni?
Jag måste få se solnedgången.
John Brannox, 115 röster av 116.
Lenny Belardo, en röst. Habemus Papam.
Vilket smaklöst skämt, att rösta på Lenny Belardo.
Accepterar ni vårt kanoniska beslut -
- att förläna er påvevärdighet?
Jag accepterar.
Vilket namn önskar ni ta?
Jag tar namnet Johannes Paulus III.
Minns ni mig, Helige fader?
Ja. Ni var entusiastisk och ambitiös.
Jag har inte förändrats.
Jag visste att du skulle komma.
- Hur kunde du veta? - Vi är ensamma, Esther.
Tack, bröder och systrar.
När jag ser er framför mig ser jag i er ett dolt attribut -
- nämligen sanningen. Det är vad ni är.
Ni ser mig framför er och ser en skör gamling med skägg.
Det är vad jag är.
"Så det här är nye påven", tänker ni. "Roms nye biskop."
"Han måste veta så mycket."
Nej. Det är inte sant.
Jag vet inte. Därför vill jag lära mig.
Låt oss tillsammans lära oss, bröder och systrar.
Jag här, i mitt nya hem, och ni tillsammans med era familjer.
Vi får aldrig glömma den skönhet och styrka som finns i familjen.
När vi inte förmår se skönheten -
- beror det på att sanningen har varit gömd för oss.
Låt oss därför ta fram sanningen -
- och placera den på köksbordet, så att er familj blir starkare.
Det är vilka ni är.
Och låt oss göra oss av med fördomar.
De som bär på fördomar känner inte till fakta.
Det är inte vilka ni är.
Låt oss växa med förtroligheten i vår kärlek -
- och i kärleken i vår förtrolighet.
Det är vilka ni är.
Och tänk inte, bröder och systrar.
Vi får inte tänka.
Kyrkan får inte tänka.
Dess enda uppdrag är att skydda de sköra.
Vår mission är att vidkännas, freda och högakta skörhet.
Skörheten som gömmer sig i den dunkla nattens kyla -
- eller i den klara dagens kyla.
Där skörhet finns, finns också kyrkan.
Det är vilka vi är.
Vi är en sanning.
Jag sprang tillbaka till verkstaden och hittade en present till Pius.
En kund glömde den för ett år sen.
Du hade inte behövt göra det.
Ändå kände jag innerst inne att jag borde göra det.
- Du liknar en Engel. - Jag heter inte Engel, utan Fabiano.
Jag menar att du ser ut som en ängel.
Min djupt troende far sa alltid det.
Varför rakar du inte bort håret? Det ser bättre ut.
Vilken present jag har till er!
Två biljetter till musikalen "Yttersta domen" på Sistina.
- En musikal i Sixtinska kapellet? - Nej, på Teatro Sistina.
Fader, vi är klosternunnor.
Så dumt av mig.
Jag glömmer hela tiden att ni inte får lämna området.
Så ni är inte här om musikalen?
Vi är här för att syster Lisettes mor är döende i cancer -
- och önskar resa till Lourdes med sin dotter.
Systrarna har tagit upp kollekt, men vi har bara 90 euro.
- Vi behöver ytterligare 200. - Så klart.
Det här är en fråga som bör ges högsta prioritet.
Men jag ska vara uppriktig.
Vatikanen är, som ni vet, mitt uppe i en finansiell kris.
Och samtliga institutioner har fått order om att begränsa -
- dessa... överflödiga kostnader.
Framstår det här som överflöd?
Överflöd är den nya Bentleyn som kardinal Spalleta kör runt i.
Mario? Jag har två biljetter till "Yttersta domen" på Sistina.
Ska vi gå tillsammans? Vi kan ta en pizza efteråt.
Jag ska personligen se över er begäran snabbast möjligt.
Jag tror inte på ett ord han säger!
NAPOLIS LAGUPPSTÄLLNING VÄCKER HOPP
- Nyheter? - Spalleta har köpt sig en Bentley.
Nåt annat?
Nej, ingenting av vikt.
Vem är du?
Faisal.
- Då var vi klara, Helige fader. - Inga nakenbilder?
Har ni mist förståndet?
Kardinalerna är på väg till Sixtinska kapellet.
Påven ska tala till dem.
- Vi vill prata med Voiello. - Jag har redan pratat med honom.
- Vad väntade ni på, då? - På rätt tillfälle.
- Och när är det? - Vid rätt tillfälle.
- Voiello! - Voiello!
Tanken på vad jag är för er skrämmer mig -
- men det jag är med er skänker mig tröst.
För er är jag Roms biskop, med er är jag en kristen människa.
Välkomna, bröder kardinaler.
Vi har bara ett problem. Nåt annat känner jag inte till.
Problemet är kärlek.
Ni kommer att säga till mig:
"Fader, idoldyrkan har fått fäste i form av en kult ägnad Pius XIII."
"Vi ser oroväckande strömningar inom islamistiska terrornätverk" -
- "och kurian tyngs av röda siffror."
"Vi har sexuella övergrepp, arbets-och moraliska kriser" -
- "män som mördar kvinnor, kvinnor som mördar sina barn..."
Ni kommer att berätta för mig om allt lidande i världen -
- varvid jag ska svara: "Allting är kärlekshysteri."
Förvrängningar av vår förmåga att älska.
Problemet, bröder, är kärlek.
Så frågan är: Hur ska vi älska?
Jag ser på det så här: Med ömhet, utan passion.
Passion är ödmjukhetens fiende.
Kristlig ödmjukhet som präglas av måttlighet -
- är rättvis och nödvändig.
Kärlek är ett abstrakt begrepp, likt intelligens och glädje.
Så fort vårt omdöme grumlas -
- av den häftiga passion som så lätt förtär oss -
- konkretiserar vi kärleken till en riskabel form -
- en skymflig form, en illegal form.
Kort sagt, vi vållar smärta.
Vållar oss själva och andra smärta.
Ersätt den konkreta kärleken med ömhet.
Annars, älskade bröder, kommer jag till min djupa sorg...
...att vara tvungen att ersätta er.
Och det vill inte Gud.
Bara Gud vet hur rätt och nödvändigt det är för vår kyrka att förbli enad.
Jesus förklarade för oss vad kärlek är -
- men vi besitter varken hans goda urskillning eller förnuft.
Men vi måste försöka, bröder.
Jag kan vara en fader för er.
Men var då medvetna om att fäder ska lydas -
- även när de begår misstag.
Kardinaler, vi förmår kanske inte helt ge uttryck för vår tro -
- men vi kan ge uttryck för vår ömhet.
Detta är vårt hopp och vår ambition.
Vart ska ni ta vägen?
Don Mario låter oss sova i sakristian ett par dagar.
Efter det... har jag ingen aning.
Varför får vi inte bo hos dig?
Det vore oerhört traumatiskt för lille Marcellino.
Han har fortfarande inte kommit över sin mammas död...
Okej, jag förstår.
Men jag kan ha en lösning.
Vad menar du?
Tja... För ett tag sen...
...i min förra församling, i Santa Marinella -
- träffade jag en dam, en framstående advokat.
Hursomhelst... Vi blev vänner.
Hon är väldigt förmögen, men har ett problem.
Vad för problem?
Hennes son. Han är kraftigt vanställd.
Vanställd på vilket sätt?
Jag vet inte. Hon visar honom aldrig offentligt.
Hon håller honom instängd i villan, i ett av dess rum.
Kanske skäms hon över honom.
Varför berättar du det här?
Hon har pengar.
Och pengar är det du behöver.
Söker hon en assistent? Okej, här är jag.
Nej tyvärr, Esther. Hon söker inte en assistent.
Inte?
Vad söker hon då?
Tja...
...hon är villig att rikligt belöna den generösa tjänst -
- en vacker kvinna kan utföra för hennes son.
Hennes son är 20 -
- och har av naturliga skäl aldrig varit med en kvinna.
Förlåt, Esther. Vi glömmer det och pratar aldrig mer om det.
Förlåt.
Gå och lägg dig, älskling. Gå och lägg dig.
Vad skulle jag behöva göra?
Räcker det att han får se mig naken?
Nej.
Han ser nakna kvinnor dagarna i ända på internet.
Nej, det skulle inte räcka.
Hur mycket betalar hans mamma?
Jag vet inte.
15 000, kanske 20 000. Hon är väldigt förmögen.
Nej, det vore prostitution. En synd.
Nej, det vore ingen synd. För det är inte prostitution.
- Det är kristlig barmhärtighet. - Nej. Det är en synd.
Då är hans framtid värd mer än din synd.
Nå, fader. Vad säger ni?
Att du en lyckosam kvinna, Esther. Det här är ditt andra mirakel.
- Vad heter du? - Faisal.
- Och du? - Catherina.
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com