Oblegani smo.
Molite!
Imamo samo enega ustreznega kandidata:
sira Johna Brannoxa.
V PREJŠNJI EPIZODI
Vrni se z novim papežem v žepu.
Brannoxu bi predlagal veliko projektov.
Potem bom skušala prepričati s svojim predrznim šarmom.
Če bi postal papež, bi lahko spoznal slavne ljudi?
Končno razumen razlog za potegovanje za papeža.
Še vedno ne vem, zakaj misliš, da se lahko prikupiš Brannoxu.
Ugani, kdo pozna papeževo skrivnost.
Se me spomnite, sveti oče?
Vaš nečak je prelep dojenček. –Hvala, Sveti oče.
Lepo od vas.
Oprostite. Darilo sem vam prinesel. Sliko, ki sem jo naslikal. –Hvala.
Zanimivo. Hvala. –Ni za kaj.
Malce starejši ste videti. Mogoče zaradi brade.
Od svojega 31. leta imam brado.
Spomnim se vašega izjemnega govora v Benetkah, ne pa tudi brade.
Tisto je bil Pij XIII.
Kdo ste potem vi?
Janez Pavel III.
Oprostite, Sveti oče.
Mesece nisem stopil iz studia.
Ne spremljam novic, zato ...
Kaj pomaga?
Kalijev fosfat, pomešan s kapsulo xabola.
Torej ste pravi farmacevtski pustolovec.
Torej niste Pij XIII.? –Ne.
Novi papež sem.
Smem vprašati, kaj se je zgodilo staremu?
V komi je.
Imel je naslednika, Frančiška II. Ampak ta je umrl.
Ste ga obiskali?
Koga? –Papeža v komi.
Ne še.
Mogoče bi ga morali.
NOVI PAPEŽ
Kaj je tisto,
zaradi česar nam je skupaj tako lepo?
Kaj je ta
čudoviti občutek?
Bog, ki ti govori, da sem te ljubil.
In vesel je, če ti je pokazal ... –Bratje.
Mnogi, premnogi duhovniki verjamejo,
da je ljubezen neskončen travnik,
kjer lahko po mili volji nabirajo rože.
Ampak rož ne nabirajo.
Rastline rujejo iz zemlje
in s tem poskrbijo,
da v jalovi zemlji, ki so jo oskrunili,
nikoli več ne bo nič zraslo.
Naša Cerkev tvega, da bo postala to.
Sveti oče, da duhovnike pedofile obesijo.
Ampak Jezus tega ne bi želel. Jezus je vljudnost.
Cerkev ne more in ne sme zapustiti svojih otrok,
zlasti če so bolni.
Ampak če so bolni,
jih mora umakniti
od srca cerkvenega življenja. Za vedno.
Vem, da zveni obrabljeno,
ampak ko te vidim med vsemi temi moškimi ...
Moj ponos kar raznaša.
Mu zdaj tako praviva? Ponos?
Sveti oče ...
Ko boste utegnili minutko, bi vam rad nekaj pokazal.
Moje darilo za vas, Sveti oče.
Rekli so mi, da so vam všeč samo bentleyji.
Tako deluje resnični svet?
Ja, tako.
Upam, da vas nisem užalil. Samo darilo za dobrodošlico je.
Nič ne zahteva v zameno.
Kaj bi vam sploh lahko dal v zameno?
Sem samo prvi med enakimi.
Konkreten bom. Nastaviti bi morali nekaj ljudi.
Nikoli nisem konkreten.
Se spomnite, ko sva na semenišču spala v isti sobi?
Lepi spomini.
Mlada sva bila.
Iz mladosti se spomnim samo svojega brata Adama.
Še spite s tisto srebrno škatlico poleg postelje?
Prav imate. Res sva spala v isti sobi.
Spomnim se, da ste imeli celo vrsto mladih gostov, dan in noč.
Če dovolite, Sveti oče,
bi vas z veseljem seznanil z določenimi navadami v Vatikanu.
To vam rade volje dovolim, eminenca.
Naredite to zdaj. Na dan z besedo.
V Vatikanu izbiramo med izsiljevanjem in dobrohotnostjo.
Ljubša mi je druga možnost. Ni tudi vam?
Na pomembna vprašanja nikoli ne odgovorim zvečer.
Zlasti ne po treh kozarcih šampanjca.
DRŽAVNO TAJNIŠTVO
Ne živciraj me. Vstani. Kaj je to danes?
Prosim, sprejmite mojo odpoved. –Ne serji. Kdo je Lisette?
Redovnica, ki je hotela govoriti z vami.
Z materjo prednico samostana sv. Tereze je prišla.
Nisem si mislil, da bi vas moral vprašati.
Prav si naredil. Ne ukvarjam se z majhnimi stvarmi.
Samo z višjimi, eteričnimi, nadnaravnimi.
Eter in lužo deli samo korak. –Napoleon? –Ne, jaz.
Ker nuni nista mogli govoriti z vami, so začele stavkati.
Sikstinsko kapelo so zavzele. –Moral bi mi povedati.
Pod mano nikoli ni bilo stavke. Kaj hočeta ti nesrečnici?
Malenkost. –In tega nisi mogel urediti?
Poskusil sem z ravnodušnostjo, pa sem ga polomil.
Govoril bom s prednico.
Kaj hoče od mene? –Dvesto evrov.
Stvar je urejena. Quid pro quo v verigi poveljevanja.
Smem preklinjati? –Samo enkrat. –Kurca je urejena.
Stvar sploh ni urejena.
Don Cavallo mi je rekel, da ste hoteli 200 evrov,
da bi Lisettino mater peljali v Lurd.
Dal sem vama 200 evrov. –Zdaj nočeva tistega, kar sva hoteli prej.
Zahteve so se spremenile.
Ne razumete. –Vse razumem, mati prednica.
Ampak bodite jasnejši.
Zedinile smo se in zdaj poznamo razliko
med miloščino in pravicami.
Sama ušesa so me.
Zahtevamo spoštovanje.
Družbeno, moralno in finančno priznanje za vse, kar počnemo.
Hočemo, da nas sprejmejo v okrilje Cerkve in nam dodelijo več dolžnosti,
tudi dajanje zakramentov.
Pričakujemo, da se bodo duhovniki do ženskih članic Cerkve
vedli čustveno zrelo.
Prosim, pojasnite mi zadnjo zahtevo.
Vam moram res razlagati, česa vse so sposobni vaši bratje?
Ne zdaj, nimam časa.
Podrobno pisno poročilo pa bi mi zelo koristilo.
Dobili ga boste. –Ne. Ne boste.
To je past, mati prednica. Odpravili nas bodo kot tožibabe.
On pa bo imel dokaze o sprijenostih svojih sodelavcev,
da bi jih laže izsiljeval.
Sijajen talent.
Ta vojna bo dolga,
čeprav se bo končala kot vse druge. Z mojo zmago.
Ampak vi, sestra Lisette, boste odlična nasprotnica.
Nedvomno.
Kaj zdaj počnete?
Odpravljam vaju.
Potem bomo nadaljevale stavko. –Prav.
Mi pa se bomo naučili kuhati, prati in likati svoje halje.
Skrajni čas.
Pazite, sestra Lisette.
Vaše pravice so eno, pravice Cerkve pa nekaj drugega.
O prvih se lahko pogajamo, ker pripadajo ljudem.
O drugih pa ne, ker pripadajo Bogu.
To je že bolje.
Nisi se pridružila protestu svojih sester. –Ne.
Jaz ne.
Zakaj ne?
Ker sem se odločila verjeti v vas.
Kaj zahtevajo tvoje sestre?
Spoštovanje.
Ga ti ne potrebuješ?
Od nekdaj ga imam. 8 papeži delam.
Si jezen name?
Nisem mogla.
Samo ob nedeljah pri maši si kristjanka. –Kaj to pomeni?
Dobro si pripravljena delati samo, če si ni treba umazati rok.
Si kot "dobrodelniki", ki mislijo, da bodo vstopili v raj,
če bodo podarili delček svojega umazanega denarja.
Krivičen si. Poskušala sem.
Nisi poskušala.
Samo slepila si ljudi, ki resnično trpijo.
Kdaj te bom spet videla?
Samostan sv. Tereze je treba nadzirati,
zlasti sestro Lisette.
Tu sem, Sveti Oče. Oprostite, da zamujam.
Tiskovna trenerja Napolija se je zavlekla.
Jedrnatost ni njegova odlika.
Tvoj dar je, da me seznanjaš o stvareh,
ki me ne bi zanimale niti, če bi bil ti.
Kaj slišim o sestrah, ki so zavzele Sikstinsko kapelo?
Vsake pol leta se sestre spomnijo,
da bi imele lahko v nekem vzporednem vesolju tudi one mašo.
Ampak ne skrbite, vse imam pod nadzorom.
Ne bodi prestrog do njih.
Kolikor moram biti. Tako ne bodo prestroge do mene.
Marilyn Manson ne ve, kdo sem.
Marilyn Manson ne ve niti, kdo je on.
Cerkev, kakršno hočem, mora bolje seznanjati ljudi.
Vsak Marilyn na svetu mora vedeti, kdo je papež.
To ni nečimrnost, temveč nuja.
Da pa bi vedeli, kdo so oni sami ... Za to je vedno čas.
Emory Kitsworth vas hoče intervjuvati.
Globok pogovor s široko paleto tem.
Ekskluzivno na spletni strani Timesa v živo,
uro pozneje pa na vseh TV kanalih na svetu.
Pa bo vsak Marilyn vedel, kdo ste.
Vabljiva misel.
Še eno imam.
Rad bi obiskal Pija XIII.
Izraz spoštovanja. –Nevarno.
Dva papeža, Pij XIII. in Janez Pavel III., na isti fotografiji ...
Stvari ne bodo nič jasnejše.
Te fotografije ne bo. Moj obisk bo zaseben.
V javnosti me bodo videli samo na poti v bolnišnico in iz nje.
V pripovedovanju temu pravijo močen izraz spoštovanja.
Vedno bom občudoval razgledane ženske.
Mogoče zato ne pogrešam Meghan.
Je kakšna možnost, da se zbudi?
Na osnovi tistega, kar vemo zdaj, ne.
Ni možnosti.
Njegova roka je tako topla. To je tolažilno.
Še je živ.
Čeprav se tega ne zaveda.
V Benetkah se moja veljava ni spremenila v oblast.
Če smem reči, je bilo ravno nasprotno.
Vaša oblast se ni spremenila v veljavo.
Kaj naj bi naredil? –Ne družite se z malikovalci.
Če bi me vprašali za nasvet, bi vam to povedal.
Kaj ti misliš, Sofia? –Ne morete ustreči vsem, Sveti oče.
Če ne morem ustreči, ne morem zapeljati.
Če ne zapeljem, ne morem vplivati.
Če ne vplivam, se kesam.
Za kaj? –Za vse.
Sem vama ustregel? –Neizmerno. –Neizmerno.
Smem vprašati ... –Nikoli vama ne bom povedal, kaj mi je šepnila na uho.
Nastavitve. Naša draga Sofia bo ostala direktorica za komunikacije.
Mojstrski Voiello bo ostal državni tajnik.
Gutierrez bo moj svetovalec. Zdaj pa nekaj novega.
Moj novi osebni tajnik, zadolžen za ustvarjalnost:
naša eminenca kardinal Spalletta.
Kaj hočete, da delam? –Vse, česar jaz nočem.
Verjemite, da je tega precej.
Ko smo že pri ustvarjalnosti, kaj predlagaš, Spalletta?
Christu bi naročil
velikanski sodobni križ za Trg svetega Petra.
Klasična improvizirana operacija in hkrati zelo draga.
Čuti pa se tudi stari zadah korupcije.
Torej to ni dobra ideja. Spalletta?
Pomemben diplomatski obisk Severne Koreje?
To so že naredili. Drugi bi bil.
Vse življenje sem bil druga violina. Tudi to ni dobra ideja.
Odlično, Spalletta.
Zdaj pa bom s svojim osebnim tajnikom govoril na samem.
Si razočaran? –Niti najmanj.
Sicer sem hotel postati državni tajnik,
ampak kot osebni tajnik lahko tesneje sodelujem z vami,
to pa je najpomembnejše.
Samo na vašo dobrobit mislim, Sveti oče.
Kajti vaš blagor je tudi blagor Cerkve.
Smrt Frančiška II. Kaj misliš o tem?
Je res umrl naravne smrti?
Vas zanima, kaj mislim?
Najbrž ne.
Verjetno je imel Voiello prste vmes.
Torej oba sumiva isto. Kaj praviš, če bi to preiskala?
Da nama ne bo dolgčas in da ne bi še jaz končal enako.
Vam smem ponuditi nepristranski nasvet? –Seveda.
Ne bi brskal potem.
Ne zanikam, da od nekdaj ne prenašam Voiella.
Toda s spraševanje o njem bi ga obrnila proti vam,
kar je zadnje, kar si želite v Vatikanu.
Celo zidovi to vedo.
Zakaj je tako nevaren?
Tega nihče zares ne ve.
Ampak vsakič, ko mu kdo nasprotuje,
ga raztrga.
Dobesedno.
Voiellu pomaga Gospod, Sveti Oče.
Ampak težko je doumeti,
kdo je ta Gospod.
Je božanski ...
Ali človeški?
Moč in smrtni greh sta eno in isto, Girolamo.
To vem od nekdaj.
Nekateri pridejo vsi nedolžni
in se slepijo, da lahko prekinejo to neločljivo vez.
To vez je ustvaril Bog, ne da bi komu povedal.
Mnogi so poskušali. Vsi so šli iz mode.
Samo jaz sem vedno v modi,
kot čokoladice Kinder.
Kaj misliš o moštvu Napoli?
Kar zadeva nakup igralcev bi lahko naredili več. Kajne?
Ampak bomo videli.
John.
Sir John ...
Kaj vam je rekla tista ženska v Benetkah?
Eminenca, kako vam uspe,
da v časopise ne pride niti besedica o stavki nun?
Štiri nadzorne kamere, diskretna kamera in malce zasledovanja
je obrodilo zanimive rezultate.
Sestri Judith in Angela imata spolne odnose
s fetišističnimi perverzijami.
Sestra Melanie je kleptomanka.
Sestre Valeria, Hasanati in Penelope
spolno zlorabljajo mlado sestro Ivanko.
Mlada sestra Caterina se poljublja s fantom v vrtnarjevi lopi.
Prednico muči nekaj pod dojko. Ne more spati.
Sestra Lisette vodi protest.
Na družbenih mrežah vključuje sestre od zunaj.
To je za zdaj vse.
Koliko se učim od vašega molka!
Ogromno.
Dober dan, sestri. Sta me hoteli videti?
Ja, pred petimi urami.
Oprostita, da sta morali čakati.
Zaradi stavke zdaj vse poteka počasneje.
Kaj lahko naredim za vaju? –Za začetek popravite wi-fi.
Ko bi ga vsaj lahko. Strežnik ne dela.
Se zgodi. Navadno ga popravi neka nuna.
Ampak ta nuna zdaj stavka.
Hočete reči, da moramo prekiniti stavko, če bi rade internet?
Tako kaže.
Zakaj ne pokličete tehnika od zunaj?
Ker v Vatikanu ne maramo tratiti denarja.
Tudi brez wi-fija bomo preživeli.
Smo najstarejša ustanova na svetu,
ne pa Applov kampus.
Mati prednica, utrujeni se mi zdite. Tudi jaz sem.
Ne spim dobro. Pa vi?
S tem poskusite. Kamilica. Ugotovil sem, da pomaga.
Kaj nam boste dali, če prekinemo stavko?
Wi—fi. –Pa druge naše zahteve?
Svetega očeta bom obvestil o njih,
kot naredim z vsemi prošnjami, ki pridejo do mene.
Ne precenjujte mojih moči. Samo birokrat sem.
Radi bi se sestali s Svetim očetom. Da bi mu pojasnili.
Nedotakljiva pravica.
Samo uradno prošnjo za sestanek z njim morate vložiti.
Komu pa? –Meni.
Ne dotikajte se jih. Samo za Boga so.
Ne razumem. Kaj natančno je smisel tega sestanka,
za katerega pravite, da je nujen in strogo zaupen?
Ukinili bomo zakon 00,8 %.
Davek, ki ga Italijani plačujejo za vzdrževanje duhovščine.
To je vojna napoved Cerkvi.
Ne, pač pa nujen korak za reševanje italijanskega naroda.
Zakaj? –Prvič, naše finance so v strašnem razsulu.
EU nam ne da nobene pomoči.
To je mogoče urediti. Jaz bom govoril z EU.
Drugič, izvolili so nas na osnovi jasnega in preprostega programa:
ukinitev vseh privilegijev.
To smo tudi naredili.
Cerkev smo pustili za konec, ampak zdaj ste na vrsti tudi vi.
Stvar ni v moji zmedenost, ampak v vaši prepričanosti.
To bom vzel kot kompliment.
Vzemite to kot grožnjo.
Vaše prepričanje kaže jasno pomanjkanje spoštovanja
do edinega, kar nam je v Vatikanu pomembno.
Kaj pa je to? –Skrivnostnost.
Če bodo to naredili, je konec z nami.
Cerkev bo siromašna.
Kaj svetujete, da naredimo, Sveti oče?
Nič. Kot je govoril veliki kardinal Newman:
"Krščanske vrline so poetične.
Prijaznost in milina, sočutje, radost in skromnost.
Navadni grobi občutki pa so retorična sredstva.
Jeza, užaljenost, tekmovalnost,
borbeni duh, ljubezen do neodvisnosti."
Visoko moramo leteti.
Ohraniti moramo poezijo, retoriko pa prepustiti drugim.
Sveti oče, ne zamerite,
ampak bojim se, da Newman ne bo dovolj.
Kakšna škoda, eminenca.
Svet še enkrat potrjuje, da ne potrebuje poezije.
Ampak jaz nisem svet.
Nisem takšen.
Vrnili ste se.
Ja, Ester, vrnil sem se.
Da bi preizkusil tvojo poštenost.
To je blef. Volilna propaganda.
Lahko prestrašite papeža, svetega človeka, mene pa ne.
Če ukinete 0,8 %, bo proračun pridobil bedno milijardo evrov.
Kaj lahko rešite s tem? Nič.
Katolikom pa se boste zamerili. Kaj je pravi razlog?
Naj bi se prestrašil? To igro sem igral že tisočkrat.
Pokazal sem mapo z napisom "Zasebno življenje kardinala X".
Zgrabila jih je panika in naredili so vse, kar sem hotel.
V mapi včasih ni bilo ničesar.
Ali sem dal noter 50 kopij koledarja tekem Napolija.
Poslušam. –Ni več zakulisnih dogovorov.
Politika se je spremenila. Samo vi tega še niste dojeli.
Predlagate postopke, ki so zastareli in nepošteni.
Mi govorite, da sem star? –Tega si nikoli ne bi dovolil.
Pravim samo, da ste zastareli.
Moral bi ostati doma in lenariti v lastni hiši,
ne pa da moram to početi v tuji.
To je vaša hiša. Poskrbel bom, da bo udobnejša.
Poslušajte, ministra za gospodarstvo lahko prepričam,
da odloži ta ukrep.
Dokler vlada ne pade,
potem pa bomo varni.
Sveti oče, teh 0,8 % ni edini vir, ki ga potrebuje Guicciardini.
Tudi drugje ga je mogoče najti. –Kje?
Na našem dvorišču.
Lastno finančno organizacijo imamo.
Ki je najbrž sproščena in lahkotna.
Vidite, Sveti oče, da ste lahko konkretni, ko hočete.
Ne spreminjaj moje narave. To bi me lahko ubilo.
Dajte mi proste roke.
Jaz se bom ukvarjal s smradom telesa, vi pa z dišavami duha.
Občudovanja vreden pesniški izraz.
Kaj moram narediti?
Thomas Altbruck. Mož Sofie Dubois.
Postavite ga za vodjo naše finančne organizacije.
Očitno smo zastareli, draga moja.
Enaka sva, prazgodovinska.
Hvala, Sveti oče, da ste me sprejeli tako pozno.
Vedno bom imel čas zate. Pri srcu si mi.
Pripravljen sem za tvojo spoved.
Freddie je bil nocoj lepo oblečen.
Ko sva bila na hodniku, je potegnil ven svoje ključe
in mladostno mirno odprl vrata svoje sobe.
Ampak najprej se je obrnil in me pogledal.
Ko sva vstopila, je vedel, kaj mora narediti.
Jaz pa ne. Njegova samozavest me je vzburjala.
Pred zrcalom se je slekel.
Ni me gledal, ampak je vedel, da ga gledam.
Njegov hrbet, njegov goli hrbet ...
Preveč je bilo. Komaj sem se prisilil, da sem ga gledal.
Tako zelo me je vzburjal.
Ampak hkrati sem hotel več.
Zdelo se je, da je med nama zid.
Ampak ta zid ni bil ovira. –Prosim Dovolj je bilo.
Ja, dovolj je, Sveti oče.
Freddie je zadovoljil moje telo.
Bog mi zadovoljuje duha.
Zakaj se potem ves čas počutim tako praznega?
Nisi sam, prijatelj. To je vse, kar ti lahko rečem.
Zaradi stalnega občutka negotovosti ... –Smo stalno napeti.
Odvezujem te vseh tvojih grehov.
Ampak zdaj se moram jaz spovedati tebi.
Da bi ugodil svojemu ponosu, ublažil svojo negotovost,
zadovoljil nečimrnost in rešil svojo šepavo vladavino,
sem zakorakal
v večni vrt greha.
In ker sem strahopetec,
se pretvarjam, da tega ne vidim,
ne razumem,
ne vem.
Ampak vidim. In razumem.
In vem.
MEDIATRANSLATIONS