Якщо продовжиш розслідування, на тебе чекає доля Крістіана.
Цього замало для того, щоб змінити хід справи.
Мого брата посадили і за менше.
-Він відповідав профілю. -Профілю?
Того, хто здатен на такий злочин.
-Кримінальне минуле, агресивна… -Він не вбивця.
-А тепер він втік. -Він зник.
Ми вважаємо, що втік,
і наразі знаходиться в розшуку.
Відчуваєш різницю?
Самуелю, йди додому.
Вчися.
Не шукай проблем.
Відпусти минуле і думай про своє майбутнє.
84 ГОДИНИ ЗІ ЗНИКНЕННЯ
Кажіть.
Вчора дзвонили на гарячу лінію, сказали, що мають інформацію про Самуеля,
але 30 секунд мовчали і поклали слухавку.
І що?
Ми відстежили дзвінок. Самуель добре знав цю людину.
Хто це був?
У нас закінчується лід. Тобі щось треба?
Ні.
Ти знаєш хлопця з велосипедом? Саму.
Того, що живе біля площі зі сходами?
А що?
Попередь його, як друга, щоб був обережніший.
Він знюхався з поганими людьми.
На кажи дурниць. Займися справою, в нас багато роботи.
Я тебе попередив.
Потім не жалійся.
Поліції не цікаві твої казочки.
-Це не казочки. -Вони не вірять.
-І я теж. -Ні.
Ти не хочеш вірити, бо боїшся що друзі виявляться ворогами,
а я — єдиним, хто каже тобі правду.
Слухай, годі…
Годі верзти нісенітниці.
Привіт, подруго!
-Привіт! Вибач. -Нічого. Є хвилинка?
-Звісно. -Маю до тебе розмову.
Організація «Посмішка для дитини» щойно відкрила офіс в Іспанії
і призначила мене амбасадоркою.
-Серйозно? -Так.
-Вітаю. -Справді,
вони дуже багато роблять для дітей з країн, що розвиваються.
-Вони круті. -Супер.
Я хочу влаштувати невеличкий захід.
Благодійну вечерю на 10–15 осіб.
-Чудово. -Але я тут ще майже нікого не знаю.
Хочеш, щоб я допомогла?
-Так. -Я тобі допоможу.
Дякую, люба. Ти супер.
Я знаю! Ти теж.
-Зроблю кілька дзвінків і повідомлю. -Гаразд, мила.
-Дякую. -Все буде круто.
-Бувай. -Бувай.
Передай Маркосу, щоб не сіяв паніку.
Нічого зі мною не станеться.
У фільмах, коли хочуть налякати, вбивають собаку.
Ти собака.
Я зустрічав цих хлопців.
Вони порвуть за свій бізнес.
Я правильно розумію? Ти дилер?
Я лише кур'єр.
Ти змусив мене кинути, а тепер сам цим займаєшся?
Заставу не повернуть, а зарплати не вистачить на адвоката.
-Мені потрібні гроші. -Мені теж були потрібні!
Але друг запевнив, що це небезпечно.
Твій друг нічого не розумів.
Він врятував мені життя.
Якось мій постачальник, перестав відповідати на дзвінки.
Він тиждень пролежав у лікарні.
Вистрілили в ногу.
Це легкі гроші, але вони сильно ускладнюють життя.
Чому ти подзвонив і мовчав?
Кого ти боїшся?
Що з Самуелем?
Яким Самуелем?
-Зі школи. -Нічого. А що?
Він ходив у поліцію.
Говорив про тебе, мене та Поло.
Він записав тебе на диктофон.
І що на записі?
Гадаю, нічого важливого.
Його не послухали, та будь обережною.
Не могла б ти передати це братові?
Не кажи, що це від мене.
Йому не потрібен одяг.
Омар не вдома.
А не вдома завжди холодніше.
І ще одне…
Передай, що мама дуже сумує.
Полювання було вдалим.
Приблизно 80 людей вже підтвердили участь.
Здебільшого це батьки учнів.
Звісно, лише ті, в кого є гроші.
Нічого собі, Лу. Це багато.
У приміщенні не вистачить місця.
Знайдемо інше.
На це вже нема часу.
Сонечко…
Ти хоч знаєш, з ким розмовляєш?
Обожнюю це казати. Так драматично.
Я цю кашу заварила, тож мені й розбиратися.
Тато знайомий із власником готелю «Старлайт».
Там просто шикарна тераса.
Довірся мені.
Я вже забула, як приємно допомагати нужденним.
А ще я обожнюю вечірки. І ти теж.
Не хочу тебе обтяжувати.
Попроси маму, щоб вона допомогла.
Ні! Вона нічого не знає.
Не хочу висмикувати її з подорожі через дурниці.
Ти така мила.
Це якось занадто.
Забагато народу.
Облиш! Хіба буває забагато, коли мова про допомогу бідним?
Що більше людей прийде, то краще.
Вечірка буде пречудова. Не хвилюйся.
Хлопці, повчимося разом ввечері?
Поло, ти все одно складеш фігово, а так хоч повеселимося.
-Згоден. -Андере?
Андер не може.
То у нього зустріч, то переїзд.
Що на цей раз? Бальні танці?
Зустрічаюся з татом.
Отакої! Щось новеньке!
Хоча ти здатен на більше.
Попрацюй над відмазками.
До зустрічі.
Що з ним таке?
-Розлучення. -Ні, тут щось інше.
Лу, вибач, що турбую.
Ґузмане, ти мене не турбуєш, бо ти мені байдужий.
Навіщо ти запросила моїх батьків на вечірку?
Бо вони мені подобаються.
-Треба було спитати. -Мені не потрібен твій дозвіл.
За звичайних обставин — ні. Але тепер, коли…
Коли ми не… Я не сказав їм, що ми розійшлися.
Не сказав?
Ні.
Зрозуміло. Чому?
Бо ти їм теж подобаєшся. Довелося б все пояснювати.
-А у мене немає часу на балачки. -Звісно.
Ще не пізно скасувати їхнє запрошення?
Ні.
Пропоную зробити інакше.
Ми підемо на вечірку разом.
Весь вечір вдаватимемо, що ми пара, і я нічого їм не скажу.
-Що? -Ти мене чув.
Якщо вже ми йдемо разом, вдягни щось пристойне.
І гарне, будь ласка. Жодних жилеток із ромбами.
Гаразд?
Добре.
Дякую. Правда.
Нема за що.
Я просив влаштувати невеличку вечерю, щоб зібрати грошей для вашої родини.
А Лу запросила всіх.
-Навіть моїх мамів! -Знаю.
-Якщо все через гроші… -Справа не в грошах!
-До чого тут гроші? -Точно.
У них купа грошей.
Але моя мама покликала журналістів.
Вони робитимуть репортаж і фотографії.
Що як тебе викриють?
Я готова ризикнути.
У мене немає вибору.
Якщо мама не знайде тут клієнтів, ми поїдемо через місяць чи два.
Доведеться кинути школу.
Я втрачу все.
Мова не про оплату рахунків.
-Знаю. -Це достобіса грошей.
-Це злочин. -Так.
Але це також моє майбутнє.
З такими грошима…
я найму людину, яка доглядатиме діда,
а сама поступлю в університет на магістра.
Лише один раз, обіцяю.
Моє життя зміниться назавжди.
Що мені зробити?
Взяти мене за руку і сказати, що все буде добре.
Що таке?
Це не від мами.
Тато завжди боїться, що я захворію,
і просить вдягти його пальто, бо моє не гріє.
Так, це від нього.
Тато попросив збрехати
і я збрехала,
бо я слухняна ідіотка.
Та знаєш що?
З мене досить.
Омаре, ти їм потрібен.
Це тебе дратує?
Ти можеш розчаровувати батьків,
змушувати їх страждати.
Вони завжди пробачать.
Тож до біса тих, хто слухається і жертвує собою.
Я не повернуся.
Ти працюєш у крамниці,
але ходиш до школи,
а гуляла ти і раніше нечасто.
Чим ти жертвуєш?
Може, Омар трохи драматизує?
Він хвилюється за мене.
А варто?
Не знаю, Саму.
Мама якось дивно поводиться.
Вона постійно мені дзвонить, приставила до мене шофера з пістолетом.
Наче боїться за мене.
Сказати, що ти завтра не зможеш?
Ні.
Але це востаннє.
-Прокинься. -Що?
Не спи.
Що тут у нас?
-Привіт. -Отакої!
А як же тато?
Сказав йому, що вчитимуся з друзями.
Сподіваюсь, це неправда?
Замов нам пива.
-Впевнений? -Так.
Пабло! Три пива, будь ласка.
Востаннє Самуеля бачили на благодійному заході в готелі.
Ти говорив з ним?
Це ви у всьому винні.
І ваше дурне розслідування.
Розумієте?
Ми всього лише діти.
Ми вдаємо з себе дорослих, та гадки не маємо, що робимо.
Ми падаємо, бо знаємо, що дорослі завжди допоможуть піднятися.
Ми на вас розраховували.
А ви нас підвели.
Якби ви схопили вбивцю, цього б не сталося.
Ви зруйнували нам життя.
Всім нам!
Всі люди — гомофоби. Нас так виховують.
Ґузман трохи більше.
Що?
Я лише сказав, що могли б попередити, щоб я змінив простирадло.
-Хто сказав, що ми кінчили на ліжко? -Ми не свині.
Свині.
Ми кінчили в чашку на тумбочці, з якої ти п'єш вночі.
Які ви гумористи! Не повірите, що я наробив у вас вдома.
-Що? -Наприклад?
Нічого.
Але тепер стережіться.
Гаразд.
Я скучив за цим.
Якщо ця сволота ще щось про вас скаже — отримає в ніс.
Хто?
Самуель.
Що він каже?
-Дурниці. -Ну ж бо, розказуй.
-Точно хочеш знати? -Так.
Як би це сказати?
Що ти вбив мою сестру.
Серйозно?
Не міг вигадати щось інше?
Це не жарт. Він казав це серйозно.
Чорт забирай.
Що ти хочеш?
Зрозуміло.
-Дай свій телефон. -Навіщо?
-Хочу знати, що ти не записуєш. -Яка різниця?
Їм байдуже, навіть якби ти сказала,
що вбила Марину власними руками.
Не той профіль.
Так влаштований цей світ, якщо ти не помітив, розумнику.
Чого ти так злишся?
-Ти збрехав. -А ти весь час брешеш.
-Ненавидиш мене? -Ні.
-Це кінець. Ти виграла. Вітаю. -Ні.
-Ми обидва програли. -Що ти втратила?
Тебе.
На мить я повірила, що між нами щось можливе.
Щось справжнє.
Що ми можемо вірити одне одному,
ходити на побачення, як всі,
не ховаючись кожного разу.
А іноді ми сиділи би у тебе вдома,
і ти готував мені макарони.
До речі, дуже бридкі.
Не знаю.
Я навіть думала що ми зможемо забути про весь цей жах.
Що в нас є майбутнє.
Якою дурепою я була.
Добрий вечір.
Як справи?
Добрий вечір.
Ціле шоу заради Ґузмана після того, що було з Надею?
Ти сам сказав — «було».
Можеш поїхати у відпустку в екзотичну країну,
але завжди вертаєшся додому.
Звісно.
Ми з Ґузманом…
завжди будемо разом.
Добраніч.
Хоча б вимкни звук.
Омар спить.
Прийшов лише годину тому.
Мамо, я сьогодні залишуся вдома. Голова сильно болить.
Не бере слухавку.
Поло.
-Не знаєш, де Андер? -Що?
-Де Андер? -Гадки не маю.
Супер.
-Кажеш, амбасадорка? -Так.
Я?
Я з ними поговорила, і вони згодні.
Ти дуже стараєшся, тож заслужила.
Може, але не більше, ніж ти.
Я не люблю уваги…
-Не вмію говорити на публіку. -Облиш.
А в тебе талант.
Виступиш, даси інтерв'ю та попозуєш для фотографій.
Ти не проти?
Це моє життя.
Звісно я не проти!
Та якось нечесно, що я пожинатиму лаври одна.
Ти теж займаєшся організацією…
-Все гаразд. -Точно не хочеш, щоб мама знала?
Точно, не турбуйся. Треба закінчити домашнє завдання.
Побачимось.
Можна попросити вас про послугу?
Хочу зробити подрузі сюрприз, і мені потрібен номер її мами.
Ви мені допоможете?
Мені подобаються ваші окуляри. Просто шик.
-Дякую. -Вам дуже личать.
Кажіть номер.
Тільки не це…
Пригостити?
Краще, ніж тоді?
Все краще.
Наступного разу я тебе здивую.
Спершу треба знайти визначник матриці.
-Надю. -Але матриця не квадратна.
-Надю. -Що?
Я тут.
Привіт.
Я тобі огидний?
Це питання буде на іспиті?
Ти не дивишся мені в очі.
Та не проти займатися зі мною, поки я тобі плачу.
Твої високі цінності мають ціну.
Але це я злодій.
Лу завжди поруч.
Вона для мене — все.
-Вона теж відчуває… -Годі, Валеріо. Треба вчитися.
Я більше не хочу нічого знати.
Чорт забирай, Андере!
Люди не винні в тому, що відчувають.
Я зараз повернуся. Сиди і вчися.
Гаразд.
Привіт, Ґузмане. Все гаразд?
-Не починай… -Що?
Надю, годі підходити до мене і робити вигляд, ніби нічого не було.
Я втомився.
-Даруй? -Не грайся зі мною.
-Я не граюся. -Іншим разом. У мене тренування.
Гаразд, мені потрібен був привід, щоб підійти.
-Зрозуміло… -Я хочу поговорити.
-Гаразд. -Ґузмане!
Мені треба перевдягтись.
Дивись, де я. Розумієш, як це важливо?
-Я вмру, якщо побачать. -Супер. Уважно слухаю.
Знаю, ми весь час сходимось і розходимось…
Ти сходишся і розходишся.
Ніби ти ніколи не сумнівався.
Що ти робиш?
Ти оголила душу, а я оголю тіло.
Ти мене відволікаєш.
Ти вже все там бачила.
Отже…
Ти щось казала про сумніви. Продовжуй.
Надю…
Якби я сумнівався, то став би кидати Лу заради тебе?
А що ти зробила заради мене?
Прийшла сюди?
Я стараюся.
Старайся краще.
Чорт забирай…
Надю, це не найкраще місце для сексу.
Дехто любить підглядати.
-Привіт. -Привіт.
-Все гаразд? -Так.
Що сталося?
Ні… Прошу, не мовчи.
Ти мовчиш перед тим, як втекти.
Ні.
Не цього разу.
Точно?
Точно.
Що скажуть твої?
Порівняно з братом та сестрою,
закохатися в християнина — не такий важкий гріх.
Це правда.
Мені погано після вчорашнього. А тобі ні?
Ґузман не вірить Самуелеві.
Він передумає, тільки якщо продовжиш…
Що?
Почуватися лайном кожну секунду свого життя?
-Я лише прошу тебе… -Я не можу!
Не можу брехати йому в обличчя.
То скажи правду.
Вперед.
Знаєш, у чому правда?
Ти місяцями йому брехав.
Думаєш, він пробачить?
Ґузман тебе зненавидить.
А мене посадять.
У нього не залишиться друзів.
Заради чого?
Щоб у тебе була чиста совість?
Братові Самуеля це не потрібно.
Він потягує «Піна Коладу» десь на Карибах.
Подивись на мене.
Тримайся.
Протримайся ще трошечки.
Це мине.
Все буде, як раніше.
Саме це потрібно Ґузману, — щоб все стало, як раніше.
Добрий день.
Там.
Дякую, красунчику.
До речі…
Ребека мені сказала.
Якщо збираєшся кинути через того хлопця з клубу,
то не переймайся.
Я з ним поговорила.
Залишу це на барі.
Не знаєш, де Маркос? Я все роблю один.
А ти не чув?
Ні… Що сталося?
Його побили.
Ніхто нічого не знає, а він непритомний.
Це зробила Сандра чи той, хто на неї працює.
Трясця, Самуелю. Що як його друзі захочуть помститися?
Вони знають, де ти живеш.
Я передзвоню.
Прокляття!
Ну ж бо, візьми слухавку.
Телефон поза зоною досяжності.
Щоб тебе!
Мамо!
-Що сталося? -Чорт…
Чого не береш слухавку?
Вибач, я не чула.
Мабуть, якраз розмовляла з поліцією.
Хтось подзвонив у двері і представився листоношею.
Я виглянула у вікно і побачила хлопців із такими пиками,
наче вони стусани роздають, а не листи.
Звісно, я їх не впустила, та поки не пригрозила поліцією,
вони не хотіли йти.
Впевнена, вони шукали твого брата.
Навіть коли він далеко, від нього нема спокою.
Як пройшов день?
Самуелю?
Самуелю, я до тебе говорю!
Скоро повернуся.
-Коли? -Скоро!
Чудово.
Дякую.
Промова пізніше, та нехай мікрофон буде в центрі.
І скажіть діджею, щоб збавив темп.
-Зараз передам. -Дякую.
Все гаразд?
Так.
Все чудово.
ҐУЗМАН ЗНОВУ В ЕКЗОТИЧНІЙ КРАЇНІ.
МОЖЕ, ВІН ПЕРЕЇДЕ ТУДИ НАЗАВЖДИ.
Тату…
Дуже гарно.
Що саме?
Хіджаб.
Де купила?
Це подарунок.
Он як? Від кого?
Від подруги.
Спускайся у крамницю. Мамі треба готувати вечерю.
Приходь до нас на вечерю. Останнім часом ми тебе майже не бачимо.
Знаю… Під час іспитів завжди складно.
Я багато готуюся.
Іспити скінчилися.
Які плани на Різдво? Приїжджай до Астурії!
-Так, ми будемо раді. -Авжеж.
До нас завітає родина з Мексики.
-Тато і брат живуть тут, тож… -Лу.
-Будеш щось? -Так, милий.
-Так? -Будь ласкавий. Дякую.
Він такий турботливий.
-Привіт. -Привіт.
Куди зник?
Вибач, друже.
Я весь ранок бігав від ліжка до туалету.
Як ти зараз?
Набагато краще.
Що ж…
Радий тебе бачити.
Ну що? Як справи?
-Боже мій… -Що?
-Це неймовірно. -Все добре?
Привіт.
Багато коштів зібрали?
Результат перевершив всі мої очікування.
Це успіх. У вас все добре?
Так. Ти така молодчинка.
Не те слово. Дивовижно, як їй вдалося все організувати.
Слухаю.
Кажіть.
Добрий вечір, мені зранку дзвонили з цього номера.
Так? Вибачте, а хто це?
Вікторія.
Я надаю послуги домробітниці.
Може, хтось дав вам мій номер, бо потрібно прибрати в будинку чи щось ще.
Що?
Ви мама Каетани?
Лу! Боже мій, ти немов привида побачила.
Ходімо.
Як я раніше не здогадалася?
У неї тисячі підписників в інстаграмі! Як вона…
То її «Burberry» — підробка?
Вона їх купила.
На які гроші? Її мама довбана прибиральниця.
От же ж стерво.
Лу…
На чий рахунок надходять пожертви?
А щоб її…
Моє довбане життя.
Я запросила всіх цих людей.
Не вона. Але я її провчу.
-Стерво. -Не треба.
Послухай, не влаштовуй сцен. Скандал зачепить не тільки її.
Заспокойся, дочекайся кінця вечірки,
а завтра подумаєш, як непомітно повернути людям гроші.
Тримай себе в руках.
Я і забула, коли ти про мене турбувалася.
Ходімо.
-Куди це ти? -Чорт.
Я є у списку.
Лише погляньте. Це ти його запросила?
Навіщо це мені?
Я чудово розумію, що між вами щось є, Карло.
Гадаєш, я така наївна?
Спитай у своєї подруги Каетани.
-Вашого імені нема у списку. -Має бути. Я друг Каетани Ґрахери.
Що ти робиш?
-Що він тут забув? -Ти мені скажи.
Нехай іде. Він мене дістав!
Наговорив всякого Ґузманові, і той тепер нас підозрює!
Що він зробив?
Карло?
Карло…
-Він зі мною. -Нарешті!
Чому ти тут? Краще йди.
Де Ребека?
Благаю тебе, йди.
Благаєш? Чого ти боїшся?
Самуелю…
Все це заради бідних діточок?
Це я весь час ризикую.
Гаразд, я їй розказала.
Щоб вона поклялася, що тобі нічого не загрожує.
-Через тебе той хлопець у лікарні. -Ти передивися кіно.
Тепер ти не хочеш бачити те, що під носом.
Ну й що, що його побили? Може, він заслужив?
Він захоче помститися.
У мене немає охоронців, куленепробивного авто та сигналізації.
Ти казала, що це безпечно!
Якщо постраждає мама, Омар або я…
-То що?- -Ти будеш винна.
Асусено, де інспекторка? Я хочу з нею поговорити.
-Когось вже заарештували. -Кого?
Поло, спрацювало.
Тепер мені на все вистачить грошей.
Божевілля!
Я за тебе радий.
-Дуже радий. -Каетано.
Вже час завершувати.
Просто неймовірно.
Без тебе я би не впоралась.
Не варто.
-Чесне слово, я тебе обожнюю! -Даруйте.
Лу, ти виступиш?
-Якщо хочеш. -Ні…
Ну ж бо, ти обіцяла. Не підводь Каетану.
Я не готувалась.
Залюбки.
Привіт.
Добрий вечір.
Я хотіла сказати…
Дякую, що завітали до нас сьогодні.
Я від усього серця вдячна за вашу доброту.
Рада, що у світі ще залишились хороші люди, яким можна довіряти.
Окремо хочу подякувати одній дивовижній дівчині.
Щедрій і дуже особливій подрузі.
Каетані. Ваші оплески.
Це зовсім не обов'язково.
Дякую.
Вона клята брехуха.
Цієї організації не існує, правда?
Це така ж брехня, як твої історії про подорожі,
твій дім,
твоя дружба,
сукня від Ральфа Лорена, яку ти десь вкрала…
-Лу, благаю. -…підписники в інстаграмі.
Все твоє життя — брехня.
До речі, Каетана — дочка прибиральниці.
Я їй вірила.
Молодчинка.
Неймовірно.
Цей збір коштів — обман.
Не хвилюйтеся, я простежу, щоб вона повернула все до копійки.
Ну і вечір. Я так втомилася прикидатися.
Весь час посміхатися фальшивою посмішкою,
вдавати, що все добре.
Хоча це не так.
Особливо з Ґузманом.
Адже ми більше не разом.
Вибачте, Лауро. Я дуже старалася.
Та нічого не вийшло.
Було надто важко.
Адже ваш улюблений синочок зрадив мені з бедуїнкою.
Мені. Уявляєте?
Не знаю, що я роблю не так, але мене весь час зраджують…
і розчаровують люди, яких я завжди підтримувала. Так, Карло?
Та з мене досить.
Ви всі помиляєтесь, якщо думаєте,
що можна тримати мене за ідіотку, і вам нічого за це не буде.
Цього не станеться.
Я хочу підняти келих
за цей чарівний вечір.
Зовсім забула…
Карла спить із Самуелем.
Що?
Будьмо.
Не сиди довго. Лягай спати.
Тату…
Що, дочко?
Я тобі збрехала.
Що?
Про хіджаб.
Він не від подруги.
Хочу бути з тобою чесною.
Не хочу нічого приховувати і не хочу ховатись.
Про що ти?
Цей хіджаб…
ПРИВІТ, ДОРОГЕНЬКА. ЦЕ ЛУ. ТОБІ ЦЕ БУДЕ ЦІКАВО.
Що таке, Надю?
Нічого, тату.
На добраніч.
Як це «нічого»?
Не сиди довго. Лягай спати.
ЦЕ ВІДЕО ВИКЛАЛИ В ІНТЕРНЕТ.
МАБУТЬ, ВСЯ ШКОЛА ВЖЕ ЙОГО БАЧИЛА.
Вже йдеш?
Тут більше нічого робити.
Мені шкода. Такий безлад.
Не хвилюйся.
Я знав, що так буде.
Правду не сховаєш.
Ходімо.
Андере.
Що?
Подивись мені в очі.
Навіщо?
Поло вбив Марину?
Що ти таке кажеш?
Андере, заради всього святого
подивись мені в очі і скажи:
Поло вбив Марину?
Ні.
Звісно, що ні.
Чорт.
Пробач.
Прокляття.
Вибач. Не думай, що я збожеволів.
Ця думка жерла мене зсередини. Я мусив спитати.
Будь ласка, не кажи Поло.
Я можу тобі довіряти?
Звісно.
Добре.
Відповідай.
Самуелю, візьми слухавку.
Чорт.
Переклад субтитрів: Катерина Манкович