ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
То вона завагітніла від твого брата?
Того, що сидів?
Він її не вбивав.
Це все Карла.
Карла — це та маркіза з великими цицьками?
-Так. -А я думала, що в цій школі буде нудно.
Ліва.
Права.
Ліва.
Сильніше, чорт забирай.
Я маю з нею зблизитися.
І як ти це зробиш? Ходімо.
Спільного у вас небагато.
Люди твого рівня її не цікавлять.
Її цікавив Крістіан.
Лише заради сексу.
Гадаєш, ти їй сподобаєшся?
-Я теж стипендіат. -Точно.
Сучий ти син. Хочеш залізти їй у трусики, щоб залізти в голову.
-Я показую тобі середній палець. -Байдуже. То як ти це зробиш?
Не знаю.
Щось вигадаю.
Чудовий план.
Послухай, Саму.
Якщо Крістіан через неї втратив ноги,
краще будь обережним.
Може, щось зникло: телефон, гаманець, одяг?
Нам важливі будь-які деталі.
Телефона й гаманця нема.
А одяг… я не знаю.
У нього всі джинси однакові. Не знаю, чи щось зникло.
Гадки не маю.
Обіцяйте, що знайдете його. Цього не може бути.
Ми зробимо все можливе.
Але нам потрібна ваша допомога.
Останнім часом ваш син поводився дивно?
Може, він робив щось йому невластиве?
Ну…
Навіть не знаю.
Якщо чесно…
Гадки не маю.
Я працювала у дві зміни, щоб внести заставу за другого сина.
Правду кажучи, я майже не бачила Самуеля.
Що скажете про це?
Звідки у вашого сина такі гроші?
Пілар?
Коли зникає людина, не можна гаяти час.
З кожною годиною стає дедалі важче її знайти. Допоможіть.
У неї 39 тисяч підписників. Впевнена, вона їх накрутила.
Про що ти, Лу?
Карло, на якій планеті ти живеш? Я кажу про новеньку.
У тебе нема інстаграму?
Всі знають, що сьогодні її перший день,
завдяки гештеґу «Лас-Енсінас».
Я не маю часу на дурниці.
-Навіщо лякаєш? -Покажи.
-Хочеш побачити? -Покажи!
-Зацікавився? -Боїшся конкуренції?
-Покажи! -Хочеш на неї підписатися?
Що таке? Я досі тебе дратую?
Тату.
Як ти?
Мені це не треба.
Ще не можна ходити.
-Слухайся лікаря, добре? -Зі мною все гаразд.
А вдома буде ще краще.
Ти швидко одужаєш. Ми допоможемо, правда ж?
Так.
Школа…
Іди у школу.
Нічого, я трохи спізнюся.
Ти мені важливіший. Треба щось вирішити з крамницею.
Твій брат…
Він все зробить. Іди до школи.
-Тату, я допоможу… -Ні!
Заспокойся.
МАРИНА
Ґузмане.
Навіщо тут речі Марини?
Хіба ти не мав їх віднести?
Дай мені час.
Добре.
Не забудь, що служба сьогодні о сьомій.
Ти вже покликав друзів?
Сьогодні покличу.
Синку, для нас це дуже важливо.
Так ми вшануємо її пам'ять
і залишимо все це позаду.
«Все це»?
Ти маєш на увазі те, що мою сестру вбили, мамо?
Як можна бути такою байдужою?
Серденько,
всередині я мертва.
Я дихаю та їм,
але я мертва.
Я ніколи це не переживу.
Ніколи.
Але ти мусиш.
Мусиш жити далі.
Ти маєш знайти спосіб, як це зробити.
Щось сталося?
Тату,
чому ти оплатив Крістіанові лікування?
Це дуже щедрий вчинок.
Я думав, він тобі небайдужий.
Ось чому.
Я не вчора народилась.
Інакше навіщо мені це?
Я вийду тут.
Вона щойно підписалася.
Я не стану підписуватися у відповідь.
Вона вже зробила тут сім селфі. Це смішно!
Знаєш, вона нагадує мені твого покаліченого Крістіана Ґрея.
-Серйозно, Лу? -Так.
Прояви хоч трохи співчуття.
Зрозуміла, ще зарано жартувати про каліку.
Його звуть Крістіан, ясно?
Крістіан.
«Крістіан».
-І на тебе підписалася? -Ні, це мама Ґузмана.
Сьогодні служба за Мариною.
Не схожа на дурепу.
Нема нічого привабливішого за жінку, яка читає.
Вона не читає, а позує.
Визнай, вона вибила тебе з колії.
Навіть трохи заінтригувала.
Вона вся твоя.
Маєш нову ціль.
Вперед.
-Добрий ранок. -Привіт.
Я сяду з тобою за однієї умови.
Не кажи, чим скінчиться. Я на половині.
Ти читаєш «Другу стать»?
Я більше люблю, коли вона в мене в ліжку.
Феміністка — це новий рівень.
Точно. Подвійні бали.
Рада знайомству.
-Привіт. -Привіт, коханий. Як справи?
Добре.
Ти нічого не казав про службу.
Звідки ти знаєш?
-Твоя мама розіслала всім повідомлення. -Чорт… Сподіваюся, що не всім.
Привіт.
Я не знаю, у кого спитати, а ти його подруга, тож…
Ґузман не буде проти, якщо я прийду?
Ти підеш?
Ти її підкорив, хлопче.
Самуель добре з вами спілкувався.
Ви його однокласники та друзі.
Впевнена, одному з вас відомо, що з ним.
Моє завдання — з'ясувати, кому.
Самуелю, можна спитати?
Як там батько Омара?
Я хотів сам спитати, але він не впустив мене.
Я облажався перед його рідними.
Я справжній йолоп.
Що мені тепер робити?
Дай йому час.
Андере!
Що це ти робиш?
-Я погано пояснив? -Не починай, Ґузмане.
Я не в настрої слухати дурні тиради.
«Дурні тиради», чорт забирай?
Ґузмане.
Мені шкода твою сестру.
Та досить вже.
Годі влаштовувати служби й божеволіти.
Розмовою з Самуелем, я не зрадив ані тебе, ані твою сестру.
У всіх своє життя і свої проблеми.
По-перше,
службу замовила моя мама.
Якщо довбані проблеми заважають тобі прийти, то не йди.
Я теж не горю бажанням.
Ти підеш?
Не знаю, Поло.
Коли вже це скінчиться? Я не спала три ночі.
Чому?
Гадаєш, Крістіан випадково розбився?
Чому ти такий спокійний?
-Ти сама просила не втрачати голову. -Зате я починаю божеволіти.
Я маю з кимось поговорити.
Вип'ємо?
Крістіана нема, тож і я згоджуся?
Байдуже. Забудь.
Тепер натиснути на номер продукту, який я обрала, правильно?
Чудово.
Не повірите, але я вперше користуюся автоматом.
Серйозно? У твоїй школі таких не було?
Я не ходила у школу чотири роки.
Я надзвичайно рада повернутися. Це так…
по-шкільному.
Ти пропустила чотири роки?
-Повторюєш курс? -Я вчилася вдома.
Домашнє навчання.
Приватні вчителі й таке інше.
Це найгірша частина постійних переїздів.
Я дуже рада повернутися. Скучила за школою.
Але не за цим.
Сорок п'ять, так?
Серйозно?
Чіпси?
Якщо збираєшся з'їсти стільки калорій, це має бути того варте.
Вона має рацію.
Сорок три.
Дякую, дівчата. І тобі, ти дуже мила. Бувайте.
-Бачила фотки її будинку? -Що?
Такі круті.
Вона живе одна, без батьків.
Одна?
Не вірю.
-Все гаразд? -Так.
Не зовсім.
Я не хочу йти на службу.
Мабуть, на те є причини?
Жодна церемонія не поверне сестру.
І не вгамує біль.
-То не йди. В чому справа? -Легко казати.
Я не можу підвести батьків.
Ти не втомився бути собою?
Завжди вчиняти правильно? Ні?
Зрозуміло, чому батьки вважають тебе вдалою парою сестрі.
Та знаєш що?
Я починаю сумніватися, що такий ненормальний потрібен Лу.
Якби ж я міг хоч трохи відпочити від думок,
не відчувати лють, яка жере мене зсередини.
Ти знаєш, що я можу допомогти.
Сонечко, приходь ввечері до мене на каву.
Знаю, як важко знайти друзів, коли ти новенька.
Ти така мила!
-Я знаю. -Лукреція?
-Так. -Каетана.
-Рада знайомству. -Дякую. Надішлеш адресу?
-Звісно. -Чудово.
-Чекаю о п'ятій. -Добре.
-Бувай. -Бувай.
О ні, в мене не можна.
Забула, що у батька ввечері важлива зустріч.
Без проблем.
-Можемо піти до тебе. -До мене?
-Так. -Добре.
Чудово! Надішлеш адресу? Ти таке золотце!
Ах ти ж стерво!
Ти щойно від мене відморозилася?
Так.
Ти образилася через Крістіана?
Я би не стала жартувати, якби знала, що він так багато для тебе значить.
Але ти більше нічого не розказуєш.
Що ти хочеш знати? Для тебе все жарти.
Тобі інстаграм новенької важливіший за подругу.
Ти кажеш, що вона позерка і вдає з себе більше, ніж є насправді.
Але ви з нею однакові.
Одна обгортка.
Саме тому ти так одержима нею.
Кажеш, я позерка?
Пішла ти!
Я три тижні провела з Ґузманом у його бабусі в селі,
намагаючись витягти його з депресії.
Навіть тоді я дзвонила й писала, щоб спитати, як у тебе справи.
А ти зникла.
Це ти віддалилася і стала мовчазною.
Тож не мели дурниць.
Що з тобою?
Можеш мені розказати.
Не знаю, з чого почати.
Вибач.
-Привіт, Омаре. -Привіт!
Бери все, що потрібно.
Як тато?
Насилу вклали його в ліжко.
Він хоче працювати, але не може.
Нам буде дуже важко.
Я думала, як усе влаштувати.
Ти міг би працювати зранку,
а я після школи аж до закриття.
Не вийде.
Тато хоче, щоб ти вчилась, а я займався крамницею.
Тож забудь.
А як же школа?
Пропущу рік — ну і що?
Все одно це ти у нас розумниця.
Не треба жертвувати життям.
Переконаєш тата?
От і все.
Ласкаво прошу, Лукреціє.
-Як ти? -Добре. А ти?
-У тебе гарний будинок. -Так.
Коротку екскурсію?
Чи це поганий тон?
Серденько…
Я принесла рожеве шампанське. За поганий тон!
Ура! Ходімо.
Тут у нас кухня — територія Імельди. Не знаю, що б я без неї робила.
Дивись, що вона зробила.
Я кажу, що на дієті, та вона не слухає.
Тут вітальня, а там невеличкий сад із басейном.
Точніше двома, але другий зовсім крихітний.
Там п'ять спалень. Моя — з великою гардеробною.
Я закохалася в неї з першого погляду.
Остудити пляшку?
Ти правда живеш тут одна?
З Імельдою.
Та я дала їй вихідний, щоб нам було комфортніше.
Ти просто золото!
Чекаєш гостей?
Привіт!
Що ти тут робиш?
Яка вечірка без нас?
Це не вечірка, Валеріо. Ми збиралися повечеряти.
Вечеря, вечірка… Яка різниця?
Привіт.
Жартуєш?
-Що ти приніс? -Найкраще ось тут.
ПІДПИСАТИСЯ
Чорт, тільки не це!
ВІДПИСАТИСЯ ВІД «MARQUESITAPON»
Я ідіот!
Слухай, тобі краще піти, зараз невдалий час.
Я збиралася піти на службу за Мариною.
Якою вона була?
Ніхто не хоче говорити, а її привид до мене ще не приходив.
Наче ураган.
Змітала все на своєму шляху.
Мені здається, попри те, що вона померла такою молодою,
вона пережила більше, ніж інші за 100 років.
Мені б вона сподобалась.
Гадаю, якби в неї був вибір, вона би не прийшла до себе на службу.
Тож, не драматизуй. Причепурімося й ходімо танцювати.
Ні. Не бачиш, що тут коїться?
Не час веселитися.
Я не прошу кидати родину.
Не вдавайся до крайнощів.
Я лише пропоную прогулятися і трохи потанцювати.
Хіба в Марокко не кажуть: «бери від життя все»?
Я з Палестини.
Зовсім мене не знаєш.
Вибач, та дозволь нагадати, що я бачила, як ти танцюєш.
Ось так.
Які там рухи?
Ну ж бо. Обіцяю, що поверну тебе за дві години.
Ґузмане, годі дуріти! Зовсім збожеволів?
Вибач. Вони влаштували тут безлад. Клянуся, я їх вижену.
Все гаразд! Це мій третій «Неґроні»,
тож я нічого не відчуваю, і страждання зокрема.
Будьмо, дорогенька.
Будьмо!
Що ти робиш, Валеріо?
Я дам 100 євро тому, хто вгадає, що в мене під халатом.
Схаменися, Валеріо!
До речі, він мені личить. Як я вам?
Ідеально. Це твій колір!
-Я! -Ти!
Нічого, ти голий.
Ні. Тепер ти.
Спіднє!
Ні. Лу? Твоя черга.
Я знаю, що там, та не гратиму.
-Ходімо вже, любий? -Ні.
-Я теж знаю.
-Знаю. -Кажи.
На тобі лише шкарпетка.
-Виграш ваш, юна леді. -Вона вгадала!
Розумниця.
Мені подобається ця дівчина!
Мені теж!
Де моя нагорода?
Не поспішай!
Повільніше, отримуй насолоду.
Він кусається.
А тепер…
Валеріо, ти що робиш? Вдягнися!
Який сором!
Я прикрився.
Посміховисько.
Я тебе обожнюю, придурку.
Не роби цього!
Не треба, Ґузмане!
Це не смішно! Вилізай звідти!
Ти теж божевільна.
Ґузмане, припини!
Нам ще йти до церкви, а ти весь мокрий.
-Лу, йди до нас! -Ненавиджу вас!
-Привіт. -Привіт.
Ти дзвонив Ґузману?
До того, як прийти?
Ні. А що?
-Він не бере слухавку. -Подзвони ще. Мене він ігнорує.
-Ну що? -Не відповідає.
Подзвонити Лу?
Де Ґузман?
Що там?
Теж нічого.
У мене ідея.
Каетано!
Зроби тихіше!
Вибачте.
Це зараз?
Що він витворяє?
Не треба!
Тільки не тут, прошу тебе.
-Ходімо за ним. -Навіщо?
Йому весело.
З ним щось негаразд.
Треба його забрати.
Підійдіть, будь ласка.
Навіщо ти прийшов?
А ти?
Ви з Мариною не були подругами.
Чому ти так вирішив?
-Вона всім зі мною ділилася. -Правда?
А вона сказала, що вагітна від твого брата?
Марина робила з нами, що хотіла.
І ось ми тут.
Оплакуємо її.
Що таке могло статися,
щоб він зник без сліду?
Він би не поїхав, не попередивши.
Кажу тобі, буде круто: хлопці, офіціант, музика.
-Я сказала Марі… -Хто така Марі?
Агов.
Куди це ви?
Ми йдемо на службу…
до родини Ґузмана.
-За Мариною. -Точно.
В такому вигляді на службу?
Як для гея, ти надто переконливий у ролі суворого гетеротатуся.
-Ти сказала їй, що я гей? -І що вона незаймана.
Люди чомусь мені довіряють.
Між нами, її незайманість — це злочин.
Ви не на службу.
Ні.
Надю.
Я головний, та ти не мусиш мені брехати.
Я не тато.
Робиш переоблік?
Так.
Вже сил нема.
Омаре.
Я допоможу.
Тато не дізнається.
Ребе, йди без мене.
Нізащо. Забий.
Я допоможу. Разом впораємося швидше.
З чого почнемо? Порахуємо апельсини та груші?
Чудовий план! Кому потрібні танці, якщо можна всю ніч рахувати?
Тут лежить її прах?
Навіть багатим не можна ховати близьких де захочеться.
Ти мене переслідуєш?
Що тобі треба? Кажи вже.
З 2002 по 2018.
Таке коротке життя.
Мене теж вразили дати.
Весь час про це думаю.
Що?
Я не бачив тебе такою.
Ти мене не знаєш.
Мені треба випити.
А тобі?
Мені теж.
Та не з тобою.
У тебе є вибір?
Ці двоє просто божевільні.
З ними не засумуєш.
Особливо з тобою, змію-спокуснику.
Чому це? Мені не вдалося тебе спокусити.
Я не нюхатиму наркотики, навіть якщо ти роздягнешся.
Впевнена?
Божевільний…
Лукреціє, годі їсти, ходімо танцювати.
Що?
-Ходімо танцювати! -Я не хочу!
-Припини, Ґузмане! -Дідько!
Цілую — ти злишся, не цілую — теж.
-Каетано! -Що?
-Шампанське залишилось? -Так!
Ходімо принесемо ще.
Як справи?
Задоволений?
Тобі вдалося спокусити новеньку.
Готово.
Розважайтеся на повну, батьки не заважатимуть. Вперед!
Непогана ідея.
Просто чудова!
Та знаєш що?
Я не можу забути одну дівчину.
-Вона не дає мені спокою. -Що?
Вже багато років не можу викинути її з голови.
І мені боляче.
Так боляче, що я шкодую, що повернувся.
На твоє щастя, в мене є це.
То це я винна в тому, що ти наркоман?
Ні.
Я лише кажу, що ніхто тебе не затьмарить.
Що там?
Вони вже тут!
Прибуло підкріплення!
Де там мої друзі?
Привіт, хлопці, як справи?
Піднімайтеся до нас!
Що ви тут робите?
Ласкаво прошу!
Друзяки, як справи?
Прийшли мої хлопці!
Хтось із твоїх однокласників
причетний до зникнення Самуеля?
Чому ви думаєте, що я щось знаю?
Наприклад, тому, що ти жодного разу не подивився мені в очі.
Поговоріть з сестрою.
Лукрецією?
Звіть мене Лу.
Навіщо?
Не пошкодуєте.
Покажи фотку свого хлопця.
Ось він.
-Чорт, ми вчимося разом! -Так.
Шкода!
Я його примітила, а він вже зайнятий.
Я за тебе рада, але… шкода.
Не тупи, подзвони йому.
Ні.
Я маю важливіші справи.
Які?
Не бачиш?
Друже…
Не ховайся за зовнішнім, щоб не бачити те, що всередині.
І не тягни.
Ти не знаєш, як довго вам судилося бути разом.
Дзвони.
Не буду.
-Скільки він випив? -Не знаю.
Все, що було. Залишилася лише вода в басейні.
Відведіть його додому.
Не треба мене нікуди відводити!
Хто лишається?
Ну ж бо! Хто за те, щоб продовжити?
Я!
-Ти залишаєшся? Ура! -Дай п'ять!
Так!
Чорт!
-От халепа! Вибач! -Трясця!
-Вибач! Дуже дороге? -Ні.
Здається, мама купила це на аукціоні, але таких багато.
Вона не засмутиться.
На сьогодні достатньо.
Це остання крапля. Нам краще піти.
-Будь ласка! -Ти зануда!
Нізащо, Лу.
Я залишаюся. Так, Кае?
-Ходімо вже. -Вечірка триває!
Ні, ходімо, Ґузмане. Тобі треба протверезіти.
Я не п'яний.
Зі мною все гаразд. Годі вважати мене ідіотом.
У мене все добре!
Ви не бачите?
Все чудово! Життя прекрасне!
Ми вже про все забули, правда?
Ніхто не забув. Вимкни довбану музику.
Нам не збагнути, що ти відчуваєш, ніхто з нас не втрачав сестру.
Байдуже! Знаєте що?
Моя сестра не померла.
Її вбили!
Хтось вбив мою сестру!
Розумієте? Чи у вас мізків не вистачає?
Андере, прошу, забери його.
Ходімо.
-Я в нормі. -Ходімо.
-Ні! -Каетано, мені дуже соромно.
Пробач.
Ще по одній, раз ми вже заплатили.
Двісті євро за пляшку — це грабіж.
Ні. Це просто дорого.
Ти мене не переп'єш.
Можна питання?
Я втратила цноту в 14.
Ти про це хотів спитати?
Зазвичай всіх цікавить саме це.
Не розумію, чому.
Ти причетна до вбивства Марини?
Так ось у чому справа.
Тому ти хочеш зблизитися зі мною?
Ти причетна до вбивства Марини?
Відповідай мені.
Ти не витримаєш правду.
І я теж.
А ти спробуй.
Так.
Я причетна.
Ще й як.
Впевнений, що хочеш цього?
Я хочу знати все.
А я хочу, щоб ти мене трахнув.
Зможеш?
Впевнена, що хочеш цього?
Такі, як ти, не сплять з такими, як я.
Що ти знаєш про таких, як я?
Не розумію.
Йому ставало краще. Вже стало.
Для цього ми їздили до його бабусі в Асутрію.
І я допомогла йому.
Це школа так на нього вплинула.
Він не такий.
Все це…
Не знаю, навіщо розказую тобі про свої проблеми.
-Не хочу тобі докучати. -Бо тобі потрібно.
Для цього й існують друзі.
Ми йдемо.
Так, йдемо.
Дякую.
Бувайте.
Вставай.
Як же мені добре.
Дивись не збудися, Полі.
Допоможи мені.
-Легше, інакше встане у мене. -Гаразд.
Як же мені добре.
Друзі мої.
Друзі.
Бери за руки.
-Тягни. -Якщо я сяду…
Ось так.
Дякую.
Боже мій.
Ходімо?
Так.
Ні, не йдіть.
Побудьте трохи зі мною. Як раніше. Пам'ятаєте?
Поважайте мене.
Помістимось у ліжку?
Думаю, так.
-Це дуже дивно. -Чому?
Ми вже спали разом.
Тоді ніхто не знав, що я гей, а ти — бі.
Бі? Гадаєш, я бі?
Можливо, ти маєш рацію.
Я бісексуал.
-Андере. -Що?
Тебе збуджує Ґузман?
Що ти таке кажеш?
-А тебе? -Мене?
Ні. Гидота.
А я?
Я тебе збуджую?
Ну хоч трохи?
Лише поглянь на це тіло.
Мрій!
Посунься.
Дідько.
Я вже давно сплю один.
Хочеться тепла.
Дотиків…
Полегше з дотиками.
Чому? Це тебе дратує?
Чи збуджує?
Бо у мене вже…
твердий наче кремінь.
Жартуєш?
Сам подивись.
Прикрийся, дурнику.
Ти теж прикрийся, чорт забирай!
Що ти хочеш? Я жива людина.
Подрочімо?
При Ґузмані?
Ти божевільний.
-Ми божевільні. -Так.
Божевільні.
Це якось стрьомно.
Так. Припинімо?
Ні.
Та за однієї умови.
Завтра ми про все забудемо.
Гаразд. Це лише дружня дрочка.
Точно.
ЛУ НА ВАС ПІДПИСАЛАСЯ
-Привіт, мила. -Добрий вечір.
-Кае, ти ще тут? -Так, та я вже скінчила.
Де пес?
Він в коморі, бо погано поводився.
Розбив статую, яка стояла там.
Любий, зробиш мені парочку «Неґроні»?
Треба трохи розслабитися.
Кае.
Не карай пса.
Просто прибирай.
Добре.
Якщо більше нічого не треба, я піду.
-Бувай, мила. -Бувайте.
«Неґроні»…
Надю, ти спізнишся. Йди на заняття.
Іди, доню.
Ми з мамою все зробимо.
Ні.
Тату, я можу один раз спізнитися.
І знаєш що? Це не страшно.
Всі зрозуміють. А якщо ні, — це їхні проблеми.
-Ні. -Так.
Нехай Омар відповідає за крамницю, але ми теж тут.
Тобі це може не подобатися, та все змінилось.
Доведеться з цим змиритися.
Не затримуйтесь, ми підкинемо вас до школи.
МАРИНА
ОМАР
Добрий ранок.
Ви жахливо хропите.
Мене бісить, коли ви говорите з Самуелем.
Наче нічого не сталося.
Через його брата?
Ні.
Я думав так раніше.
Що злюся, бо його брат убив мою сестру.
Але справа не в цьому.
Одна думка не дає мені спокою.
Я міг її врятувати.
Він мене попереджав.
Друже.
Проте, мене хвилює інше.
Що як він не бреше?
Що як… її вбив не Нано?
Як я можу жити, не знаючи, чи вбивця й досі на волі?
Може, він просто вирішив поїхати?
Навіщо йому їхати?
Бо Самуелю не слід було повертатися.
Ніколи.
Самуель міг здобути гроші незаконно?
А до чого тут я?
Краще спитайте маркізу.
Карлу? Чому?
Не знаю.
Може тому, що всі її хлопці загадковим чином зникають?
Я не знаю.
Мені шкода.
Добре, дякую.
Що сталося?
Нічого.
Я тебе знаю, Карло.
Знову триматимеш все в собі?
Самуель не зник.
Він мертвий.
Переклад субтитрів: Катерина Манкович