‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎BALUL ABSOLVENȚILOR
‎ÎN URMĂ CU CINCI LUNI
‎Dar...
‎Nu se poate.
‎Înțeleg. Mulțumesc.
‎A fost pus în libertate, nu?
‎- Chiar trebuie să mă întorc? ‎- De ce nu?
‎Ai greșit cu ceva?
‎Atunci, trebuie să te întorci.
‎Cu fruntea sus.
‎Hai, îmbracă-te!
‎De ce naiba nu ne-au spus că iese?
‎N-am știut nici că a fost închis.
‎Una dintre mamele lui e influentă, ‎are ziare.
‎Dar asta nu-l scapă de închisoare.
‎Ai ceva de spus?
‎- Sau taci ca de obicei? ‎- Măcar a vorbit într-un final.
‎Alții au știut și au tăcut.
‎Ander? Futu-i! Și tu știai?
‎Toți știau, în afară de mine?
‎- Lu, n-ai nimic de-a face cu asta. ‎- Ba pardon N-am nimic de-a face cu tine.
‎Aș fi vrut să știu
‎că băiatul de lângă mine ‎era un asasin. Sinistru!
‎Polo n-a făcut nimic.
‎Tocmai pe tine să te credem, ‎Barbie mincinoasa?
‎- Să le reamintesc cine ești? ‎- Nu-i nevoie. Mersi!
‎Nu-l incriminează decât declarația ‎unei foste iubite geloase.
‎Ai ratat ceva din film.
‎Deci tot spectacolul ăsta al tău ‎a fost degeaba, nu?
‎- Mare păcat! ‎- O cocalară ne mai trebuia!
‎- Poftim? ‎- Luați loc și fiți atenți!
‎Colegul vostru a fost eliberat ‎pe cauțiune.
‎Acuzațiile care îi sunt aduse ‎sunt investigate.
‎I-am transmis familiei că nu-l pot primi ‎ înapoi în condițiile date.
‎Deci n-o să absolve?
‎Se pare că totul se va rezolva în curând.
‎Cum?
‎Judecătorul a dispus audierea poimâine ‎a lui Polo și a persoanei care îl acuză,
‎pentru a compara versiunile ‎și a decide inculparea
‎sau retragerea acuzațiilor.
‎E greu să faceți abstracție de asta, ‎dar vă rog s-o faceți pentru bine vostru.
‎Săptămâna aceasta vin să vă cunoască ‎reprezentanți de la universități renumite.
‎Cu puțin noroc, puteți primi un loc ‎sau o bursă.
‎E un moment crucial. ‎Miza e mare. Concentrați-vă!
‎Nu lăsați trecutul ‎să vă distrugă viitorul!
‎Bună ziua!
‎Crăciun fericit, la mulți ani,
‎sărbători fericite și tot așa...
‎Ștergeți-o! Acum!
‎- Ce cauți aici? ‎- Am venit la ore.
‎- Mă scuzi! ‎- Măi!
‎- De ce nu ești în Chile? ‎- Sunt un student responsabil.
‎Vreau să termin anul.
‎Unde dormi? Cu cine?
‎Cine are nevoie de somn, draga mea?
‎Nu e un joc, Valerio!
‎Știi ce-ți face tata ‎când află că ești aici?
‎Îmi mai ia un bilet pentru Chile,
‎cu care o s-o mai duc un timp.
‎Să-ți explic!
‎Să vedem dacă îți poți băga asta în cap.
‎Când află tata, te omoară.
‎Și nu vorbesc la figurat.
‎Da, înțeleg.
‎Sigur, sunt un corupător de minori.
‎Iar tu ești victima pură și neprihănită.
‎Pentru că așa i-ai spus.
‎Ți-ai fluturat genele când i-ai zis?
‎Știi de ce mă crede? ‎Pentru că sunt o fiică exemplară.
‎- Bună, sănătoasă... ‎- Și mai ales mincinoasă.
‎Mă scuzi!
‎- Ce faci? ‎- Ce mi-ai cerut.
‎„Distrage-mă dacă mă prinzi pe gânduri!”
‎- Și trebuie să-mi tragi una? ‎- Păi...
‎Am alte idei.
‎Vino!
‎Ia și joacă-te.
‎- Pe bune? ‎- Ca și cum n-aș fi aici. Televizorul!
‎Bine.
‎Un anumit joc?
‎Unul cu lupte? Cu tipi bine făcuți?
‎Oricare. Ce contează? ‎Tu taci, joacă și simte-te bine!
‎Ce ai aici?
‎Tu ce crezi, Omar?
‎- Nimic nou. ‎- Uite aici.
‎Între picioare. Pare un nodul.
‎Nu știu.
‎Probabil că nu-i nimic.
‎Ce ar putea fi?
‎Nimic.
‎Dar ar trebui să te duci la doctor.
‎Da.
‎- Să continui sau...? ‎- Da, nu-ți face griji!
‎Nu-i nimic, dar mai bine verifici.
‎Hai, relaxează-te!
‎N-au găsit trofeul. ‎Fără probe, nu va fi condamnat.
‎Carla o va face.
‎Nu-i știi cum fac când sunt împreună.
‎Dacă-i aruncă o privire, ‎Polo se cacă pe el.
‎- Îl închid. ‎- N-ai de unde să știi.
‎- O merită. ‎- Da.
‎Ești bogat, deci o să te surprindă asta: ‎oamenii nu primesc ce merită.
‎Ce mă-ta vrei?
‎Mi-am petrecut Crăciunul în detenție!
‎Tu? Schi în Andorra? ‎Cumpărături la Milano?
‎Mi-a plăcut să văd ‎cum se duce dracului căsnicia alor mei.
‎Crezi că mie mi-a fost ușor?
‎Am putea fi ca mai înainte.
‎- Trebuie doar să zici că ai inventat... ‎- Ca mai înainte?
‎Eram îngrozită să nu afle cineva ‎ce s-a întâmplat.
‎Nu mai vreau asta.
‎- Ascultă-mă! ‎- Spun adevărul.
‎Îți dau șansa s-o faci primul.
‎Dacă mărturisești, îți reduc pedeapsa ‎și se termină.
‎Nasoală treabă, nu?
‎Mă rog!
‎Sigur. Nu-i deloc aiurea
‎că asasinul e coleg de clasă ‎cu iubitul și cu fratele victimei.
‎N-ai auzit-o pe Azucena?
‎Mă gândesc la viitor.
‎Da, băga-mi-aș!
‎De-aia te-ai închis în casă ‎și ai ignorat mesajele.
‎Pentru că te pregătești de interviuri.
‎Vorbește cu Samuel, dacă vrei!
‎Mai bine nu.
‎Dă-l naibii pe dl Dispărut!
‎Nu înghit rahaturi de la nimeni.
‎Nu erai topită după el?
‎Mi-a trecut. Ca o gripă.
‎O gripă tropicală de mai multe luni.
‎Când mă uit acum la el, nu văd ‎decât asemănarea cu Harry Potter.
‎Mi-o fi făcut vreo vrajă. ‎Acum au făcut așa...
‎Mă uit la el... și nu simt nimic.
‎- De-ar fi fost așa de ușor! ‎- Ce?
‎Nimic.
‎Mai încearcă! Carla te va asculta.
‎- De ce? ‎- Pentru că încă te iubește.
‎Doar cei care te iubesc mult ‎vor să-ți facă atât rău.
‎Ce i-ai făcut, de e atât de pornită?
‎Eu? Nimic, mamă. Eu doar...
‎Nimic nu justifică faptele ei. Adică...
‎Acuzațiile sunt foarte grave.
‎Cayetana, nu? Sau e tot o minciună?
‎- Begoña! ‎- Ascultă!
‎Iubirea e o boală incurabilă.
‎Nu există pastilă sau tratament ‎împotriva ei.
‎I-aș ierta totul cuiva îndrăgostit,
‎dar ce ai făcut e de neiertat.
‎- Mamă! ‎- A fost o escrocherie.
‎N-ar trebui să fii văzut cu una ca ea.
‎Nu.
‎Suntem împreună, da? ‎Stă aici peste noapte.
‎- Dacă vrea. ‎- Da.
‎O zi bună! Mulțumesc.
‎Salam Aleikum.
‎Aleikum Salam.
‎Îmi arăți geanta, te rog?
‎E un pretext ca să mă agăți?
‎- Ți se pare că asta fac? ‎- Păi, dă rezultate.
‎Geanta ta!
‎- Sunt musulman. Nu fur. ‎- Hai să vedem!
‎De ce n-ai întrebat-o ‎pe doamna din fața mea?
‎Ea nu era suspectă.
‎Ca la aeroport.
‎Acolo îi verifică doar pe cei ca tine.
‎Mai caută, dacă vrei!
‎O zi bună, surioară!
‎Bună!
‎- Trebuie să vorbim! ‎- A sosit o scrisoare.
‎De fapt, nu e scrisoare.
‎Poftim!
‎Am un serviciu, o casă... ‎Îmi merge bine, futu-i!
‎O să-ți meargă și mai bine ‎când te întorci la noi.
‎Nu-mi fac iluzii.
‎L-au închis, Nano.
‎Inspectoarea a spus ‎că, după ce mărturisește,
‎te vei putea întoarce.
‎Chiar a spus asta?
‎E așa de sigură?
‎Chiar se va sfârși cu bine?
‎Sigur că da, scumpule.
‎Se va sfârși cu bine.
‎Nu e totul pierdut.
‎- Mâine, la audiere... ‎- Nu, Samuel.
‎Întotdeauna cad în picioare. ‎Au nouă vieți, ca pisicile.
‎Dacă le termină, își mai cumpără.
‎Tipul va primi ce merită.
‎Fiule, parcă te-ai născut ieri.
‎M-am săturat.
‎De toate.
‎Fratele tău era cel mai isteț.
‎Unde e acum, nimeni nu-l cunoaște, ‎nimeni nu-l bănuiește.
‎O poate lua de la zero.
‎- Ce-ar fi să mergem la el? ‎- Ce?
‎M-am săturat să mă chinuiesc aici.
‎- Văd asta. ‎- Ce avem de pierdut?
‎O bursă la cel mai bun liceu?
‎Ce naiba, Samuel...
‎Liceul care ți-a făcut viața un chin ‎de la început?
‎Unde te consideră un criminal?
‎Chiar ți-ar fi dor de cineva de acolo?
‎Cum merge, dragă?
‎„Dragă”?
‎Nu sunt o „mincinoasă afurisită”?
‎Aș vrea să pot șterge cu buretele ‎ultimele două săptămâni.
‎- Dar numai tu poți. ‎- Pleacă până nu te vede mama!
‎Fă-o pentru Polo, nu pentru mine!
‎Ai spus că a fost un accident.
‎A curmat o viață ‎ca să le salveze pe ale noastre.
‎Merită 30 de ani de închisoare?
‎Câte griji îți faci ‎pentru fostul meu iubit!
‎Nicio legătură cu faptul că poliția ‎ți-ar putea descoperi afacerile dubioase.
‎Mă îngrijorează mama ta.
‎- Ea n-are nicio legătură. ‎- Încă nu.
‎Dacă nu-ți retractezi depoziția, ‎ancheta va continua și mă vor prinde,
‎iar atunci va trebui să le dau ‎ceva mai mare.
‎Dacă se uită în actele cramelor...
‎- Tu te-ai ocupat de ele. ‎- Ea a semnat.
‎Va pierde totul.
‎Va rămâne cu un nume de două parale.
‎De ce nu putem tăcea amândoi?
‎Ar putea fi ca mai înainte.
‎Carla, îți cer să faci totul ‎pentru a salva această familie.
‎Nimeni nu te acuză.
‎Vom vorbi cu toată lumea.
‎Am auzit spărgându-se sticla ‎și am fugit acolo.
‎Dar nu l-am împins.
‎Se pare că nu l-a împins nimeni.
‎Unii martori spun că sticla era spartă, ‎el s-a dezechilibrat și...
‎Dacă a fost un accident, ce facem aici?
‎S-a dezechilibrat ‎fiindcă fusese înjunghiat în inimă.
‎Iarăși depindem de boarfa aia.
‎Hai să mergem mâine la tribunal, ‎în caz că-i vine vreo idee!
‎Să vedem dacă el are tupeul să mintă.
‎- Putem schimba subiectul? ‎- Azi, nu.
‎Poimâine vin cei de la universități.
‎Și de la Oxford.
‎Îți amintești? ‎Acolo voia să studieze Marina.
‎Voia să fie altfel, dar s-a dat peste cap ‎pentru o universitate scumpă din Anglia.
‎Cât am mai râs de ea!
‎Până și asta i s-a luat.
‎Ce era ea și ce ar fi putut fi.
‎Asta îi doresc vinovatului: ‎să rămână fără nimic. Îi zice dreptate.
‎E cuvântul tău contra ei.
‎Și dacă mai e cineva?
‎Cine?
‎Nu-l găsesc pe Christian.
‎Ander.
‎FIȘA MEDICALĂ
‎TREBUIE SĂ NE VEDEM.
‎Când l-ai remarcat?
‎E FOARTE URGENT.
‎Ieri.
‎Ai avut simptome de genul ăsta recent?
‎Oboseală, amețeli, ‎sângerări din nas sau gingii?
‎Nu-mi amintesc.
‎- Ce ar putea fi? ‎- Orice sau nimic.
‎- Părinții sunt cu tine? ‎- Nu.
‎- Am 18 ani. ‎- Bine.
‎Când vin rezultatele, ‎te contactăm ca să vii după ele.
‎Mâine, cel mai probabil.
‎TOTUL E BINE. AFLU CURÂND, ‎DAR NU PARE GRAV.
‎Băiatu'!
‎Eu?
‎Dă-mi să beau ce ai tu mai bun!
‎Șampanie! Ca de obicei.
‎- Ce sărbătorești, domnule Chile? ‎- Faptul că ești tu aici.
‎Deci ești singur?
‎Crezi că cineva care cumpără ‎o sticlă de șampanie poate fi singur?
‎Voi avea prieteni într-o clipă.
‎Refuzat.
‎Am o soluție simplă.
‎Face șapte sticle. Tu decizi.
‎Ai văzut prea multe filme.
‎Repet: deci ești singur, nu?
‎Dar tu? Tu nu vrei să bei?
‎Eu vreau să mă fut.
‎Ar trebui să ne oprim, nu?
‎N-am mai pățit asta.
‎Da, iar eu sunt fecioară ‎și m-am călugărit.
‎La câte droguri iei, ‎mă mir că mai poți fute.
‎- La asta-s bune pastilele albastre. ‎- Sigur!
‎Chimia le rezolvă pe toate.
‎Liniștește-te!
‎Am vrut să scot un cui vechi ‎folosind unul nou.
‎Doar că cel nou trebuia să fie mai tare.
‎Cum să-ți arăt că-mi pare rău?
‎M-aș mulțumi să ne strângem în brațe, ‎ceva romantic.
‎Sau cu o labă scurtă.
‎- Putem merge undeva? ‎- Nu. Dorm în mașină.
‎Îți place? ‎L-am furat dintr-un magazin, la Londra.
‎Îmi pare rău.
‎E neplăcut să fii judecat ‎după culoarea pielii.
‎Nu-i nimic. Ai avut o scuză ‎să flirtezi cu mine.
‎Aha, încă o beizadea.
‎- Toți vă credeți irezistibili. ‎- Îți cereai scuze?
‎Terminasem deja.
‎- Deci asta e fața ta de flirt. ‎- N-am așa ceva.
‎- Cum te cheamă? ‎- Malick.
‎- Eu sunt Nadia. ‎- Știu.
‎Mâine, trimișii universităților ‎discută cu voi.
‎SĂPTĂMÂNA DE ORIENTARE
‎N-au timp pentru toți, ‎așa că scrieți prima voastră opțiune!
‎V-ar putea intervieva.
‎Strângem imediat bilețelele.
‎Polo, nu mă mai suna, băga-mi-aș!
‎- De ce ține să vorbească cu Ander? ‎- Se teme.
‎Ar putea zice că Polo a mărturisit ‎și confirma ce spune Carla.
‎- Fă-l pe Ander să vorbească! ‎- Eu?
‎- Sunteți buni prieteni. ‎- E o jigodie.
‎Nu-l implor să mă ajute.
‎Dacă audierea iese prost, ‎ar putea închide cazul.
‎O să fie bine, Samu.
‎Chiar dacă i-ai tras-o, ‎eu o cunosc mai bine pe Carla.
‎Vorbește cu Ander!
‎Carla!
‎- Ce mai faci? ‎- Ce mai fac?
‎Ține distanța!
‎- Sau te pocnesc. ‎- Ascultă!
‎Regret că te-am pus în poziția asta, ‎dar nu poți da înapoi.
‎Dacă merg mai departe, ‎îmi pierd familia, cramele, tot.
‎- Ce-mi mai rămâne? ‎- Eu. Mă vei avea pe mine.
‎Te iubesc.
‎Doar dacă fac cum spui.
‎Când termini, mă vei da deoparte.
‎Nu, vei arăta că ești cea ‎de care m-am îndrăgostit.
‎Uite-l! Frumosul din Pădurea Adormită.
‎În mașină, pe bune?
‎- Ce? ‎- Ce naiba, Valerio!
‎Ai spus să pun bani deoparte. ‎În mașină e mai ieftin
‎- ...decât la hotel. ‎- Știu.
‎Vinzi bijuteriile. Și inelul?
‎Încă nu.
‎E ceva ce nu i-ai spus?
‎Nu i se scoală.
‎Futu-i!
‎Ai nevoie de ajutor.
‎Cu ea?
‎E din ce în ce mai rău.
‎- N-am vrut să te jignesc. ‎- E cam jignitor.
‎Scuze!
‎- Ne dai voie, te rog? ‎- Sigur.
‎- Mersi pentru ajutor. ‎- Pentru puțin.
‎Vinzi mașina, iei bilet pentru Chile ‎și te întorci.
‎Să se ocupe mama ta ‎de răzbunarea divină.
‎O veste proastă. Nu răspunde la telefon.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Lumea e ocupată de Crăciun. ‎O fi la casa de pe plajă.
‎Dar a răspuns ‎când am sunat-o de pe alt număr.
‎I-am spus: „Crăciun fericit!”
‎Mi-a închis.
‎Înțeleg.
‎Vino să stai la mine!
‎Tata e plecat pentru câteva zile.
‎Apoi, mai vedem. Bine?
‎Salut!
‎Am să-ți spun ceva. Dacă mai ai pic ‎de decență, îi zici judecătorului...
‎Trebuie să plec.
‎- Cu tine vorbesc, boule! ‎- Nu e momentul.
‎Atunci, du-te naibii!
‎REZULTATE DISPONIBILE. ‎VĂ RUGĂM SĂ VENIȚI LA CLINICĂ.
‎Bună! Mai durează? Cum te simți?
‎Îmi pare rău, mamă.
‎Draga mea...
‎Ne-ai spus adevărul.
‎Uneori, el are un preț.
‎Chiar dacă pierdut oameni pe drum...
‎orice ar fi, ‎întotdeauna ne vom avea una pe alta.
‎Voi fi alături de tine.
‎Întotdeauna.
‎- Ander mă urăște. ‎- Ce tot vorbești?
‎- Dacă vorbește? ‎- Nu va vorbi, da?
‎Poate că nu azi.
‎Dar mâine?
‎Poimâine? Săptămâna viitoare? ‎Vreau s-o țin așa?
‎Întrebându-mă dacă voi fi prins?
‎Ajunge! Mă auzi? Gata! Nu mai spune asta!
‎Ce altă opțiune ai, scumpule?
‎Adevărul.
‎Ander Muñoz?
‎Poftește! Eu sunt Julia.
‎Bună ziua. Vom începe.
‎Înainte ca grefierul să dea citire ‎depozițiilor voastre sub jurământ,
‎vă confirmați versiunea ‎despre cele petrecute?
‎Ceva de declarat?
‎Eu...
‎- Vreau să zic... ‎- Am inventat tot.
‎Îmi pare rău.
‎Eram furioasă pe tata ‎și pe fostul meu iubit.
‎Tata a fost întotdeauna strict cu mine.
‎Am inventat tot ca să le fac rău.
‎Acum îmi dau seama ‎că am mers prea departe. Și regret.
‎Regret durerea pe care am cauzat-o.
‎Sper să mă puteți ierta.
‎- Ți-am zis să vorbești cu Ander! ‎- Vrei să te duci naibii?
‎Dar iubita ta?
‎Dacă ținea la tine, ‎nu-ți înfigea un cuțit în spate.
‎Știi ce ai făcut? La ce te-ai gândit?
‎La viitorul meu.
‎Hai acasă, dragule!
‎Vorbim, da?
‎N-am vorbit cu el toată seara. ‎Nu vorbiserăm de mult.
‎Ce ai făcut imediat după căzătură?
‎Am fugit pe ringul de dans.
‎Asta e tot.
‎Vorbeai serios despre plecat?
‎Cât mai repede.
‎Ai aflat?
‎Ce facem?
‎Cum adică? Uităm și gata.
‎Iese. Gata!
‎- Și-l lăsăm să scape? ‎- Nu e treaba noastră.
‎Ba sigur că e treaba noastră. A ta. ‎Polo ți-a zis tot.
‎Omar! Am destule pe cap. ‎N-am nevoie de problemele altcuiva.
‎Ce e cu tine?
‎Te-a contactat doctorul? Ander!
‎Da, nu-i nimic. Alarmă falsă.
‎M-ai speriat, nenorocitule!
‎Putem sta pe canapea fără să vorbim?
‎Bine.
‎Ce zici de un joc video?
‎- E bună? ‎- Delicioasă.
‎Mă bucur că ești acasă.
‎Mersi.
‎Tata revine în trei zile.
‎E timp să ne gândim la ce e de făcut.
‎Pe mine nu mă ascultă. ‎Pe tine, da, dacă îi spui adevărul.
‎Nu pot asta, Valerio.
‎Chiar dacă aș fi vrut. Nu pot și gata.
‎Nu era plecat trei zile?
‎- Ce caută jegul ăsta aici? ‎- Futu-i!
‎- Ce-i asta? Răspunde-mi! ‎- Tată, calmează-te!
‎Hai să vorbim civilizat, ca...
‎norvegienii.
‎Apreciez că ați avut bunul simț ‎să stați în capetele opuse ale mesei.
‎I-am zis să vină ‎fiindcă mama sa nu vorbește cu el.
‎Nu-mi pasă. ‎Nimeni nu profită de fiica mea.
‎Sunt și fiul tău.
‎Ești un degenerat care a abuzat o minoră.
‎N-am vrut să chem poliția, ‎dar asta s-a întâmplat.
‎- Tată! ‎- E un delict și vei plăti.
‎Întâi, cu un ordin de protecție. ‎Apoi, poate cu pușcăria.
‎Poftim?
‎Suntem foarte civilizați ‎și foarte norvegieni, Lucrecia.
‎Altul l-ar fi omorât ‎pentru că a profitat de fiica lui.
‎N-a profitat de mine.
‎Bine?
‎- Ești un copil! ‎- Și el, la fel.
‎Ți-a sucit mințile. Nu știi ce spui.
‎Știu perfect ce spun.
‎Nimeni nu m-a silit să fac nimic.
‎M-am futut cu Valerio ‎fiindcă aveam nevoie de el.
‎L-am dorit mai mult decât orice pe lume.
‎Iubirea nu e o crimă.
‎Iar el nu e un criminal.
‎Nu sunt fiica perfectă...
‎și copila nevinovată, așa cum crezi.
‎Deci, ești adultă acum.
‎Tu n-ai vrut să vezi, ‎iar mie mi-a convenit.
‎Dar așa este.
‎Foarte bine.
‎De-acum înainte, vei trăi ca atare.
‎Legal vorbind, până împlinești 18 ani,
‎am obligația să îți asigur casă și masă, ‎dar atât.
‎S-a terminat cu banii, luxul, ținutele ‎și universitățile scumpe.
‎- Ce tot spui? ‎- Ești adultă.
‎Iar când faci 18 ani, ‎vreau să pleci din casa asta.
‎Tu ai deja 19, ‎deci știi ce ai de făcut. Cară-te!
‎Bună!
‎Ce mai faci?
‎- Nu știu ce caut aici. ‎- Așa deci.
‎De ce nu mi-ai răspuns ieri la mesaje?
‎Asta te preocupă acum?
‎Cayetana, când scăpăm de trofeu, ‎toate astea se vor termina.
‎E în siguranță cu mine.
‎- Bine? ‎- Ce?
‎- Ascultă-mă! ‎- Nu, Cayetana.
‎- Polo! ‎- Nu.
‎E prea riscant ‎să încerc să scap acum de el.
‎Și e în siguranță cu mine.
‎Cum adică?
‎Polo!
‎Polo! Uită-te la mine!
‎Nu-ți face griji, sunt de partea ta.
‎Sunt singura de partea ta.
‎Bine?
‎E excelent.
‎CV-ul tău e impresionant, Nadia.
‎Mulțumesc.
‎Dar... voi fi sincer cu tine.
‎Nu cred că îți vom acorda o bursă.
‎De ce nu?
‎Nu ne interesează doar notele ‎și efortul academic,
‎ci și viața studentului în afara clasei.
‎Mă interesează diferite lucruri.
‎Sunt curioasă.
‎Lucrez în magazinul părinților, ‎aș vrea să-i pot ajuta.
‎Sunt sigur.
‎Dar am auzit că circulă un filmuleț.
‎Nu te avantajează.
‎Căutăm studenți model ‎pentru bursele noastre.
‎Îmi pare rău.
‎Cum a mers?
‎- Preferi să-mi spui la o cafea? ‎- Poftim?
‎Sunt un bun musulman.
‎- Mă voi prezenta alor tăi. ‎- Eu nu-s o bună musulmană.
‎Ești singurul care n-a aflat?
‎„Cine se căiește ‎e aidoma celui fără de păcat.”
‎Mohamed a spus-o. Nu l-aș contrazice.
‎- Știi despre filmuleț? ‎- Am auzit ceva.
‎Și tot mai vrei să-mi iei o cafea?
‎Ce fel de musulman ești?
‎Unul din secolul ăsta.
‎Și nu m-am oferit să ți-o cumpăr.
‎- Dacă fata plătește, bine. ‎- Sigur. Credeam că ești bogat.
‎Tata e bogat. Cel mai bogat din Senegal.
‎Dar aici sunt... ‎al treilea sau al patrulea ca bogăție?
‎- Al doilea, cu mult noroc. ‎- Unde ai fost până acum?
‎La ce universitate ai vrea să mergi?
‎Îmi cer scuze, dar mi se rupe ‎de toate astea.
‎Nu e momentul potrivit. ‎Nu voi termina anul aici.
‎S-ar putea să mă retrag azi.
‎Domnule, eu vreau doar să o duc bine.
‎Fără mânării. Totul pe bune, știi?
‎Și cu notele mele de rahat... ‎Tu să-mi spui, domnule!
‎Verișoara unei prietene bune,
‎cea mai bună din clasă,
‎vrea să știe cum funcționează ‎chestia cu bursele,
‎în caz că nu-și permite ‎taxa de școlarizare.
‎Eu pot plăti, ‎dar pentru orice eventualitate...
‎Vreau la London College of Fashion,
‎dar vreau să fiu și cu iubitul meu, ‎iar el încă nu a ales.
‎Orice ar fi, ‎o facem împreună sau în același oraș.
‎Nu poate trăi fără mine.
‎Ander, tu unde te vezi peste cinci ani? ‎Peste zece ani?
‎Ce vrei să faci cu viitorul tău?
‎Îmi cer scuze.
‎INFORMAȚII
‎Gata! Auziți?
‎E inacceptabil.
‎Știți ce jenant e pentru școală?
‎Din clipa asta, orice act de indisciplină
‎va duce la exmatriculare.
‎Fără scuze, fără excepții.
‎Cu alte cuvinte, nu absolviți.
‎- Nu e drept. ‎- Foarte bine.
‎Să vorbim de dreptate!
‎Colegul vostru nu mai e inculpat.
‎E un asasin.
‎Acuzatoarea și-a retras depoziția.
‎Școala a sancționat-o.
‎Și ar putea fi urmărită penal.
‎Deci, ca să vă fie clar:
‎dacă se atinge careva de el,
‎mă voi asigura că acea persoană nu absolvă
‎și rămâne cu o pată permanentă ‎în foaia matricolă. Clar?
‎Nu pot pleca.
‎Să plecăm ca și cum am fi vinovați? ‎Nano să-și petreacă viața ascunzându-se?
‎Nu!
‎Nu-i las să scape nepedepsiți.
‎- Trebuie să găsim o cale... ‎- Să ce? Ce vrei să faci?
‎Bine.
‎Rămân cu tine.
‎- Nu plec singură. ‎- Nu.
‎Nano are nevoie de tine.
‎Trebuie să pleci de aici.
‎Jur că vă veți putea întoarce curând.
‎Cine are grijă de tine?
‎Mamă...
‎cine are grijă de cine aici?
‎Nu știu ce să spun.
‎Nu-i nimic. Ce-a fost, a fost!
‎Te-am iertat.
‎Vreau doar să lăsăm astea în urmă
‎și să privim spre viitor.
‎N-am găsit arma crimei, ‎așa că... percheziționăm pe toată lumea.
‎Pot să-ți verific poșeta?
‎Nu i-aș fi făcut nimic.
‎Nu lui.
‎L-am iubit.
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu