Pokračuj v pátrání,
a nakonec skončíš jako Christian.
Tohle nestačí, abychom změnili směr pátrání, Samueli.
Bratr šel sedět kvůli slabším důkazům.
- Odpovídal profilu. - Profilu?
Toho, kdo by to dokázal spáchat.
- Má trestní záznam. Násilnický... - Není vrah.
- A teď je na útěku. - Zmizel.
Myslíme, že je na útěku,
a je na něj vydán zatykač.
Vidíš ten rozdíl?
Běž domů, Samueli.
Věnuj se studiu.
Vyhýbej se malérům.
Přestaň se ohlížet a zaměř se na budoucnost.
POHŘEŠOVANÝ 84 HODIN
Řekněte mi to.
Včera někdo volal horkou linku
pro informace o Samuelovi
a po 30 vteřinách mlčení zavěsil.
A?
Hovor jsme vystopovali. Byl to někdo, kdo Samuela dobře zná.
Kdo?
Potřebujeme víc ledu. Chceš ještě něco?
Ne.
Poslyš. Kamarádíš s tím klukem, co jezdí na kole? Se Samem?
Bydlí na náměstí u schodů.
Proč?
Měl bys ho přátelsky varovat, ať si dá pozor.
Zapletl se se špatnými lidmi.
Blbost. Pokračuj v práci. Ještě jí máme spoustu.
Já tě varoval. Nechoď pak ke mně brečet.
Policii tvé výmysly nezajímají.
- Nejsou to výmysly. - Ale nevěří ti.
- Já taky ne. - Ne.
Nechceš mi věřit.
Bojíš se, že tví kámoši jsou tví nepřátelé
a já jediný ti říkám pravdu.
Poslouchej...
Přestaň do toho vrtat.
Ahoj, lásko!
- Ahoj! Promiň. - To nic. Máš chvilku?
- Jistě. - Chci s tebou o něčem mluvit.
Do Španělska dorazila nevládní organizace Úsměv pro dítě.
Jsem jejich ambasadorka.
- Vážně? - Ano.
- To je skvělý. - Vážně,
odvádějí fantastickou práci pro chudé děti v rozvojových zemích.
- Úžasnou práci. - Hustý.
Chtěla bych něco malého uspořádat.
Třeba charitativní večeři pro 10 nebo 15 lidí.
- Dobře. - Ale ještě tu nemám moc kontaktů.
A potřebuješ mou pomoc, viď?
- Ano. - Spolehni se.
Díky, zlato. Jsi super.
Já vím! Ty taky.
- Obvolám pár lidí a dám ti vědět. - Dobře.
- Díky. - Klid. Bude to skvělý.
- Pa. - Pa.
Vyřiď Marcosovi, že byste se oba měli zklidnit.
Nikdo po mně nejde, protože jsem nula.
Neviděls ve filmech,
jak někomu zabijí psa, aby ho vyděsili?
Ty jsi vlastně ten pes.
Motali se vzadu, když jsem dealoval.
Hlídají si, aby jim nikdo nekazil kšefty.
Mám pravdu, ne? Dealuješ.
Jen doručuju matroš.
Co já od tebe schytal, abych toho nechal, a teď v tom jedeš sám!
Ty peníze z kauce propadnou.
Musíme zaplatit právníkovi. Co vydělám, nestačí.
- Potřebuju ty prachy. - Já je taky potřeboval!
Ale kámoš mě sjel a řekl, že skončím v base nebo hůř.
Možná nevěděl, o čem mluví.
Možná mi zachránil život.
Same, můj dealer trávy mi jednoho dne přestal brát telefon.
Týden na to mi zavolal z nemocnice.
Střelili ho do nohy.
Ty snadno vydělané peníze ti zkomplikují život.
Proč jsi zavolal a nic neřekl?
Koho se bojíš?
- Co je se Samuelem? - S kterým?
- S tím z tvé třídy. - Nic s ním není. Proč?
Šel na policii.
Mluvil o tobě, o mně, o Polovi.
Měl dokonce nahrávku s tebou.
Co jsem na ní říkala?
Asi nic důležitého.
Ignorovali ho. Ale pozor na něj.
Uděláš pro mě něco? Dej tohle svému bratrovi.
Neříkej, že je to ode mě.
Oblečení má a nepotřebuje to.
Omar není doma.
A venku je vždycky chladněji.
A...
řekni mu, že mamince taky moc chybí.
Odezva byla ohromná.
Asi 80 lidí má zájem o účast. Už ji potvrdili.
Většinou rodiče z této třídy.
Samozřejmě ti, kteří mohou něčím přispět.
Páni, Lu, to je spousta lidí.
Na to pronajaté místo se nevejdou.
Najdeme něco jiného.
Ale zítra nebude čas.
Drahá, víš, s kým mluvíš?
Ráda to říkám. Zní to tak dramaticky.
Já tě do téhle kaše dostala, já tě z ní vytáhnu. Stačí?
Táta se zná s majitelem hotelu Starlight.
Terasa je nádherná.
Spolehni se na mě.
Zapomněla jsem, jak dobrý pocit je někomu pomáhat.
A miluju párty. Jako ty.
Nechci toho na tebe tolik naložit.
Co přemluvit tvou matku, aby nám pomohla?
Ne! Ta nic neví.
Nechtěla jsem, aby kvůli mě přerušila své cesty.
Je to taková hloupost.
Jsi tak ohleduplná.
Je toho trochu moc.
Až příliš.
Ale jdi! Je to příliš, pomáhat lidem v nouzi?
Čím víc lidí přijde, tím lépe.
A bude to skvělá párty. Jen klid.
Ahoj. Nebudem odpoledne studovat společně?
No tak, Polo. I tak projdeš s odřenýma ušima,
ale aspoň to bude zábava.
- Počítej se mnou. - Andere.
Ander nemůže.
Má rande s Omarem. Stěhuje se.
Co teď? Začínáš kurz společenských tanců?
Mám schůzku s otcem.
A sakra! Nová výmluva!
Ale není z nejlepších.
Měl bys na ní ještě zapracovat.
Zatím.
Co to s ním sakra je?
- To ten rozvod. - Ne, tím to není.
Lu, můžu tě na chvilku obtěžovat?
Ty mě nikdy neobtěžuješ, Guzmáne. Nejsi tak důležitý.
Proč jsi na tu večeři pozvala mé rodiče?
Pořád je mám opravdu ráda.
- Měla ses mě zeptat. - Nepotřebuju tvé svolení.
Za normálních okolností ne. Ale teď, když...
Když nejsme... Neřekl jsem jim, že jsme se rozešli.
- Ne? - Ne.
Fajn. Proč?
Taky tě mají rádi. Měli by o mě starost. Musel bych vysvětlovat.
- Teď nemám čas s nikým mluvit. - Jistě.
Je pozdě vymyslet si výmluvu, aby tam nešli?
Ne.
Uděláme tohle.
Půjdeš na tu večeři se mnou.
Budeme celý večer předstírat a neřekneme pravdu.
- Cože? - Slyšels.
Protože budeme celý večer spolu, měl by ses slušně obléct.
Elegantně. Žádný kostkovaný nátělník.
Platí?
Platí.
Díky. Vážně.
Bylo mi potěšením.
Radil jsem uspořádat malou večeři,
abys vydělala trochu peněz na zaplacení účtů.
Ale Lu pozvala všechny!
- I moje matky! - Já vím.
- Jestli jde o ty peníze... - O ty nejde!
- Proč by mělo jít o ně? - Slyšels.
Ty postrádat můžou.
Ale má matka redaktorka o tom řekla novinářům.
Budou o tom psát a dělat fotky.
Co když to o tobě zjistí?
Já to risknu.
Nic jiného mi nezbývá.
Jestli tu matka nedostane práci,
budeme muset za měsíc za dva pryč.
Budu muset nechat školy. Přijdu o všechno.
Nejde jen o zaplacení pár účtů.
- Já vím. - Je to spousta peněz.
- Je to nezákonné. - To je pravda.
Ale taky by to mohla být má budoucnost.
S tolika penězi
bych mohla dědečkovi zaplatit pečovatelku,
jít na univerzitu, získat magisterský titul.
Bylo by to jen jednou, pak už nikdy. Přísahám.
Ale změnilo by to můj život navždy.
Co mám dělat?
Drž mě za ruku a řekni, že všechno bude dobré.
Co se ti nezdá?
To není od mámy.
To táta vždycky říká, když je mi zima,
ať si vezmu jeho kabát, protože můj je na nic.
Máš pravdu.
Požádal mě, abych lhala, a já to udělala,
protože jsem idiot, co je poslouchá na slovo.
Víš co?
Už nebudu.
- Chtějí, aby ses vrátil, Omare. - A to tě štve?
Je jedno, jak své rodiče zklameš
nebo jak budou trpět.
Nakonec ti odpustí.
Tak kašli na ty, kdo poslouchají a přinášejí oběti.
Já se nevrátím.
Pokud jde o tebe, pracuješ v obchodě,
ale pořád chodíš do školy
a nežiješ bůhvíjak společensky.
Tak jaká velká oběť?
Nevím, nepřehání to Omar trochu?
Bojí se o mě.
Má k tomu důvod?
Nevím, Same.
Máma je poslední dobou divná.
Jednou nezvednu telefon, a svolá vojenský soud.
Šofér mi dělá ochranku. Nosí zbraň.
Jako by se bála, aby mi někdo neublížil.
Mám jí říct, že to zítra nedoručíš?
Ne.
Ale řekni, že je to naposled.
- Vzbuď se. - Cože?
Vzbuď se.
Takže...
Jak je?
Ahoj! Kde je tvůj táta?
Řekl jsem mu, že se chci učit s kamarády.
Ne se flákat. Opravdu studovat.
Objednej pivo.
- Určitě? - Ano.
Pablo! Tři piva, prosím.
Samuela naposled viděli na té charitativní akci v hotelu.
Mluvils tam s ním?
Za všechno můžete vy.
A to vaše pitomý vyšetřování.
Víte to, ne?
My jsme jen děti.
Hrajeme si na dospělé, ale půlku času nevíme, co děláme.
Padáme, protože víme, že dospělí nás vždycky zvednou.
Vy jste tu byla ta dospělá.
A selhala jste.
Kdybyste chytila vraha, nic z toho by se nestalo.
Zničila jste nám život.
Nám všem!
Všichni jsme homofobní. Tak nás vychovali.
Ale Guzmán o něco víc.
Cože? Poslouchejte.
Řekl jsem jen, že jste mě mohli varovat,
abych mohl převléknout postel.
- Kdo říkal, že jsme se udělali na postel? - Vidíš. Nejsme tak zkažení.
Vlastně jsme.
Udělali jsme se do hrnku na nočním stolku, co z něj v noci piješ.
Moc vtipný! Bez obav, jsme si kvit.
Nevěřil bys, co jsem u vás doma dělal.
- Vážně? - Jako co?
Nic.
Ale odteď si radši dávej bacha.
Tak jo.
Tohle mi chybělo.
Jestli vás ten šmejd bude zas pomlouvat, zmlátím ho.
Kdo?
- Samuel. - Co říkal?
- Nic. Samý kecy. - No tak, ven s tím.
- Fakt to chceš vědět? - Jo.
Jak ti to mám říct?
Prý jsi zabil mou sestru.
Vážně?
Nemohl si vymyslet něco jinýho?
To není vtip. Myslel to vážně.
Sakra.
Co chceš?
Dobrá.
- Tvůj mobil. - K čemu?
Abych věděla, že mě nenahráváš.
To je fuk. I kdyby ses přiznala,
žes Marinu vlastnoručně zabila,
řekli by mi totéž.
Že neodpovídáš profilu.
Tak to na světě chodí, pokud sis nevšiml, ty idiote.
Proč se tak vztekáš?
- Podvedls mě. - Ty mě podvádíš od začátku.
- Proto mě nenávidíš! - Ne.
- Je konec. Vyhrálas. Blahopřeju. - Ne.
- Oba jsme prohráli. - Cos prohrála ty?
Tebe.
Chvilku jsem věřila, že by mezi námi mohlo něco být.
Něco skutečného.
Že si můžeme navzájem věřit,
jít na večeři jako ostatní,
aniž bychom se museli skrývat.
I když občas bychom mohli být tady,
abys mi uvařil ty své makarony.
Které jsou mimochodem hnusné.
Nevím...
Chvilku jsem si i myslela, že bychom mohli na vše zapomenout
a že máme budoucnost.
Taková blbost, co?
Dobrý večer. Jak se máš?
Dobrý večer.
Budeš fakt něco hrát kvůli Guzmánovi?
Po té příhodě s Nadiou?
Jak jsi řekl. Byla to příhoda.
Můžeš jet na dovolenou na nějaké exotické místo,
ale nakonec se vždy vrátíš domů.
Jistě.
A Guzmán a já... budeme vždycky Guzmán a já.
Dobrou noc.
Aspoň to ztlum.
Omar spí.
Chudák, vrátil se teprve před hodinou.
Dneska zůstanu doma, mami. Hrozně mě bolí hlava.
Nebere to.
Polo.
- Nevíš, co je s Anderem? - Cože?
- Co je s Anderem? - Nemám ponětí.
Fakt skvělý.
- Tak počkej. Ambasadorka? - Ano.
Já?
Už jsem s nimi mluvila. Jsou nadšení.
Tolik se o to staráš. Zasloužíš si to.
Ale ty si to zasloužíš víc.
Já ve světle ramp...
- Neumím mluvit na veřejnosti. - Ale jdi!
Ty jsi v tom fakt dobrá.
Řekneš malý proslov, dáš interview a zapózuješ pro pár fotek.
Nevadí ti to, ne?
Je to můj život.
Samozřejmě! Ale počkej.
Je mi líto, že nebudeš mít žádnou zásluhu.
- Starala ses o to a... - To nic.
Určitě nechceš, aby to věděla tvá matka?
Určitě. Jdu si dodělat domácí úkol.
- Nashle pak. - Dobře.
Chci vás požádat o velkou laskavost.
Chci překvapit svou nejlepší kamarádku a potřebuji zavolat její matce.
Můžete mi pomoct, prosím?
Máte krásné brýle! Jsou úžasné.
- Díky. - Moc vám sluší.
Číslo mobilu.
Sakra...
Chceš trochu?
Lepší než minule?
To nebylo tak těžké.
Příště budeš žasnout.
Nejdřív odstraníme determinant matice.
- Nadio... - Pokud ale není čtvercová...
- Nadio. - Co?
Jsem tady.
Ahoj.
Tolik se ti hnusím?
Patří ta otázka ke zkoušce?
Ani se mi nemůžeš podívat do očí.
Ale dávat mi hodiny ti nevadí, pokud ti platím.
Tvé morální zásady asi mají svou cenu.
Ale to já jsem v háji.
Lu stála vždycky při mně.
Je mi vším.
- A cítí totéž vůči... - Vážně, Valerio. Máme se učit.
Už nechci nic slyšet.
Sakra, Andere!
Nemůžeš nikoho obviňovat za to, jak se cítí.
Hned se vrátím. Pokračuj.
Jistě.
Ahoj, Guzmáne. Jsi v pořádku?
- Do háje... - Cože?
Nadio, nech toho
„Ahoj, jak se máš“ a podobných keců,
jako by se nic nestalo. Lezou mi krkem.
- Prosím? - Nezačínej si se mnou.
Nezačínám.
Tak si nezačínej někdy jindy. Mám trénink.
Máš pravdu. Použila jsem výmluvu, abych sem přišla.
- No... - Chci s tebou mluvit.
- Tak jo. - Guzmáne!
Musím se převléct.
Podívej, kde jsem, abys mě bral vážně.
Umřu, jestli sem někdo přijde.
Fajn, poslouchám.
Vím, že jsme pořád střídavě spolu a od sebe.
To ty jsi taková.
Jasně, jako by sis byl vždycky jistý.
Co to děláš?
Ty si vylévej srdce, já si rozepnu košili.
Přestaň. Nemůžu se soustředit.
Tam dole neuvidíš nic nového.
Takže...
Říkalas, že jsme střídavě spolu a od sebe. Dál.
Nadio...
Nechal jsem Lu a šel jsem k vám do krámu. To ti nestačí?
Cos udělala ty, abys mi dokázala, že si jsi jistá?
Až na to, žes přišla sem...
Já se snažím.
Tak se snaž víc.
Sakra...
Tohle není dobré místo na sex, Nadio.
Někteří lidé se rádi dívají.
- Ahoj. - Ahoj.
- Dobrý? - Ano.
Co je? Co je špatně?
Ne... Tohle mlčení znám.
Přichází předtím, než utečeš.
Ne...
Tentokrát ne.
Víš to jistě?
Vím.
A tvá rodina?
Můj bratr a sestra dělají
horší věci, než je můj vztah s křesťanem.
To je pravda.
Po včerejšku je mi zle. Tobě ne?
Guzmán Samuelovi nevěří.
Změní názor, jen když se budeš...
Když se budu co?
Cítit mizerně každou vteřinu a minutu každý den?
- Jen žádám, abys... - Nemůžu!
Nemůžu mu lhát do očí.
Dobře. Řekni mu to.
Řekni mu pravdu.
Víš, co je pravda?
Že mu už měsíce lžeš.
Myslíš, že ti odpustí?
Budeš pro něj mrtvý.
Já skončím ve vězení a Guzmán bez přátel.
A kvůli čemu?
Abys měl čisté svědomí?
Protože Samuelův bratr to nepotřebuje.
Právě teď asi popíjí piňacoladu v Karibiku.
Podívej se na mě.
Vydrž.
Vydrž o trochu déle. Jen chvilku.
To všechno přejde.
A zas budem, jací jsme byli.
To chce Guzmán už měsíce,
aby vše bylo jako dřív.
Zdravím.
Je to tamhle.
Díky, krasavče.
Mimochodem...
Rebeca už mi to řekla.
Jestli chceš s touhle prací skončit kvůli tomu klukovi z klubu,
nemusíš se bát.
Už jsem s ním mluvila.
Nechám je na baru.
Kde je Marcos? Jsem tu na všechno sám.
Tys to neslyšel?
Ne... Co?
Zbili ho.
Nevědí proč a on to neřekne. Je v bezvědomí.
Byla to Sandra. Nebo někdo, kdo pro ni dělá. Určitě.
Sakra, Samueli? Co když se jeho kámoši budou chtít pomstít?
Ti lidé vědí, kde bydlíš.
Ozvu se později.
Sakra!
No tak, zvedni to. Zvedni ten mobil, sakra!
Volané číslo je vypnuté...
Do háje!
Mami!
- Co je? - Sakra...
Mohlas zvednout ten telefon!
Promiň, nedošlo mi...
Musels mi volat, když jsem mluvila s policií.
Někdo zazvonil dole a řekl, že je pošťák.
Vykoukla jsem z okna a viděla chlápky, co vypadali jako...
Spíš jako by rozdávali rány, ne dopisy.
Samozřejmě jsem je nepustila,
ale byli tam, dokud jsem neřekla, že zavolám policii.
Určitě si šli pro tvého bratra.
Nebudeme mít klid, ani když je tisíc kilometrů daleko.
Jak ses měl?
Samueli?
Samueli, mluvím s tebou!
- Vrátím se později. - Později?
Vrátím se později!
Skvělý.
Děkuji.
Projev pronese později. Ale nechte ho uprostřed, ano?
Řekněte dýdžejovi, ať to jde hladce.
- Hned mu to řeknu. - Dobrá. Díky.
Dobrý?
Dobrý.
Skvělý.
Guzmán se dnes vrátil na to exotické místo.
Možná se tam chce odstěhovat navždy.
Tati...
Je moc hezký.
Co?
Ten hidžáb.
Kdy sis ho koupila?
Byl to dárek.
Ano? Od koho?
Od kamarádky.
Běž dolů do obchodu. Matka musí uvařit večeři.
Musíš přijít na večeři. Poslední dobou tě skoro nevidíme.
Já vím... Zkouškové období je vždycky složité.
Víte, že pilně studuju.
No, už skončilo.
Co děláš na Vánoce? Přijeď do Asturias!
- Ano, přijeď do Asturias. - Správně.
Z Mexika přijede celá rodina.
- Můj bratr a otec jsou tady, takže... - Lu.
- Něco k pití? - Jistě, drahý.
- Ano? - Prosím... Díky.
Je tak pozorný.
- Ahoj! Kdes byl? - Ahoj.
Promiň.
Celé ráno běhám mezi záchodem a postelí.
Už je ti dobře?
Mnohem líp.
Takže...
Jsem rád, žes přišel.
Tak jak to jde?
- Panebože... - Co je?
- To je neskutečný. - Jde to dobře?
Jak se máš?
A co sbírka?
O takové se mi ani nesnilo.
Jde to dobře. Bavíte se?
Ano. To, co děláš, je obdivuhodné.
Víc než to. Je úžasné, jak to všechno zvládá...
Haló?
Ano?
Ráno mi někdo z tohoto čísla volal.
Ano? Nevím, kdo volá?
Victoria.
Pracuji jako uklízečka.
Možná jste dostala moje číslo,
protože potřebujete uklidit dům nebo...
Cože?
Jste Cayetanina matka?
Lu! Sakra... Co se děje? Vidělas ducha?
Pojď se mnou.
Jak to, že mě to nenapadlo?
Na Instagramu má tisíce sledujících! Jak si...
Ten Burberry tuhle, to byl padělek?
Musela si je koupit.
Za co? Je jen dcera uklízečky.
Sakra...
Lu...
Na jaký účet jdou dary hostů?
Proboha. Do háje.
Všichni ti lidé tu jsou kvůli mně.
Ne kvůli ní. Ukážu jí, čeho jsem schopná...
- Ta mrcha. - Poslouchej. To ne.
Nedělej scény. Byl by to skandál nejen pro ni.
Uklidni se, počkej, až párty skončí.
Zítra vymyslíš, jak ty peníze diskrétně vrátit.
Zatím se tvař jakoby nic.
Zapomněla jsem, jaké to je, když se o mě bojíš.
Jdeme.
- Kampak? - Sakra.
Jsem na seznamu.
No tohle... Tys ho pozvala?
Já? Proč?
Vím, co se mezi vámi děje, Carlo.
Jsem podle tebe tak naivní?
Nevím, zeptej se své kámošky Cayetany.
- Nejste na seznamu. - Musím být. Znám Cayetanu Grajerovou.
Co to děláš?
- Co tu dělá on? - To mi řekni ty.
Pošli ho pryč. Mám ho po krk!
Vědělas, že mluvil s Guzmánem?
Teď nás podezřívá!
Co že dělá?
Carlo?
Carlo...
- Je se mnou. Bez obav. - Sakra!
Co tu děláš? Musíš pryč.
Kde je Rebeca?
Odejdi hned. Prosím tě.
Ty mě prosíš? Proč se tak bojíš?
Samueli...
No a? To celé je pro chudé děti?
Já jsem ten, kdo pořád riskuje.
Tak jo, řekla jsem jí o tom.
Odpřisáhla mi, že se ti nic nestane.
Ten kluk je ve špitále kvůli tobě.
Moc koukáš na filmy.
To ty teď nechceš vidět, co máš pod nosem.
No co? Tak dostal výprask. Možná si ho zasloužil.
Bude se nám mstít.
A já nemám ochranku, neprůstřelné auto ani bezpečnostní systém.
Říkalas, že nic nehrozí!
Jestli se něco stane mé matce, Omarovi nebo mně...
- Co? - Bude to tvoje vina!
Azuceno, kde je inspektorka? Musím s ní mluvit.
- Někoho zatkli, Omare. - Koho?
Polo, vyšlo to.
Mám dost na všechno.
To je šílený!
Mám radost s tebou.
- Velkou radost. - Cayetano.
Můžeme to teď skončit?
Byl to obrovský úspěch.
Bez tebe bych to nedokázala. Bože!
Nech toho, prosím.
- Myslím to vážně, miluju tě! - Pardon.
Nemělas mít proslov, Lu?
- Jen jestli chceš. - Ne...
Když jsi to slíbila, tak Cayetanu neodmítej.
Nic jsem si nepřipravila.
Ale s radostí.
Haló?
Dobrý večer.
Já...
Upřímně vám děkuji, že jste dnes tady.
Ze srdce vám děkuji za vaši štědrost.
Je těžké uvěřit, že na světě ještě jsou lidé, na něž je spolehnutí.
Poděkujte zejména báječné ženě...
Velkorysé a výjimečné přítelkyni.
Prosím o potlesk pro Cayetanu.
Ne... Prosím, to ne.
Děkuji.
A hnusné lhářce.
Existuje vůbec ta nevládní organizace?
Musí být falešná jako tvé báchorky o cestách po světě...
Tvůj dům.
Tvé přátelství.
Tvé šaty od Ralpha Laurena. Nevím, komus je ukradla.
- Lu, prosím... - A tví sledující na Instagramu.
Celý tvůj život je lež.
Ano, Cayetana je dcera uklízečky.
Opravdu jsem jí věřila.
Dobrá práce.
Neuvěřitelné.
Všechno byla velká lež.
Nebojte, peníze vám vrátí, o to se postarám.
Skvělý večer. Je mi z něj zle. Mám po krk předstírání.
Celý večer se falešně usmívat,
předstírat, že je všechno v pořádku.
Ale nic není v pořádku.
Zejména s Guzmánem.
Rozešli jsme se.
Mrzí mě to, Lauro. Fakt jsem se snažila.
Ale nevyšlo to.
Bylo to příliš těžké.
Protože váš chlapeček mě podváděl s beduínkou.
Ano, podváděl mě. Věřili byste tomu?
Nevím, jak to dělám, že mě vždycky zradí
a zklamou ti, kterým jsem byla oporou. Že, Carlo?
Ale s tím končím.
Mýlí se všichni, kdo si myslí,
že ze mě můžou dělat blázna a že jim to projde.
To se nestane.
Teď chci připít
na tento báječný večer.
Carla šoustá se Samuelem.
Cože?
Na zdraví.
Neponocuj. Běž brzy spát.
Tati...
Ano, drahá?
To předtím nebyla pravda.
Cože?
S tím hidžábem.
Není od kamarádky.
Chci k tobě být upřímná.
Už nechci nic skrývat. Už se nechci muset schovávat.
O čem to mluvíš?
Ten hidžáb...
Ahoj, drahá. Tady Lu. Tohle by tě mohlo zajímat.
Co se děje, Nadio?
Nic, tati. Nic.
Dobrou noc.
Co myslíš tím „nic“?
Neponocuj. Běž brzy spát.
Je to na internetu.
Teď už to viděla celá škola.
Odcházíš?
Ano, tady už je po všem.
Mrzí mě to. Je to pech.
To nic. Věděl jsem, že se to stane.
Pravda nakonec vždycky vyjde najevo, že?
Pojďme.
Andere.
Co?
Podívej se mi do očí.
Cože?
Zabil Polo Marinu?
Co to říkáš?
Proboha, Andere, podívej se mi do očí a odpověz.
Zabil Polo Marinu?
Ne.
Samozřejmě že ne.
Sakra, dobrá.
Omlouvám se.
Do háje.
Promiň. Neboj, nejsem blázen.
Nemohl jsem to dostat z hlavy. Musel jsem se zeptat. Nemohl jsem si pomoct.
Neříkej to Polovi, prosím.
Můžu ti věřit?
Ovšem.
No...
Zvedni to...
Samueli, zvedni to.
Sakra.
Překlad titulků: Alena Nováková