‫ואח שלך הכניס אותה להיריון?
‫זה שבכלא?
‫אבל הוא לא הרג אותה.
‫הכול קשור לקרלה.
‫קרלה... זו הנערה המרקיזה? זאת עם המחשופים?
‫כן.
‫ואני חשבתי שאשתעמם בבית הספר.
‫שמאל שלך.
‫ימין שלך.
‫שמאל שלך.
‫חזק יותר, לעזאזל.
‫לו רק יכולתי להתקרב אליה.
‫איך תעשה את זה? בוא הנה.
‫נראה שאין לכם הרבה במשותף.
‫והיא גם לא מסתובבת עם אנשים מהמעמד שלך.
‫היא הסתובבה עם כריסטיאן.
‫כדי להזדיין, נכון?
‫יש סיכוי שתמצא חן בעיניה?
‫אני על מלגה כמותו. ‫-בטח...
‫בן זונה. רוצה להיכנס לה לתחתונים, ‫כדי להשפיע עליה.
‫אני עושה אצבע משולשת אבל לא רואים.
‫שיהיה! אז איך תעשה את זה?
‫לא יודע.
‫אחשוב על משהו.
‫זו תוכנית נהדרת.
‫בכל אופן, סמו,
‫אם כריסטיאן איבד את הרגליים ‫כי הוא התקרב אליה,
‫לא כדאי שתיזהר?
‫שמת לב אם משהו חסר? ‫הטלפון שלו? הארנק? בגדים?
‫- נעדר במשך 34 שעות -
‫חשוב שתספרי לנו כל פרט.
‫הטלפון והארנק שלו לא פה.
‫והבגדים שלו... אני לא יודעת.
‫כל מכנסי הג'ינס שלו היו דומים. ‫אני לא יודעת אם חסרים מכנסיים...
‫אין לי מושג.
‫תגידי לי שתמצאו אותו. זה לא יכול לקרות.
‫נעשה כל מה שנוכל.
‫לכן אנחנו זקוקים לשיתוף הפעולה שלך.
‫הבן שלך התנהג באופן משונה לאחרונה?
‫הוא עשה דברים יוצאי דופן?
‫טוב...
‫אני לא יודעת.
‫למען האמת...
‫אני לא יודעת.
‫עשיתי משמרות כפולות ‫בשביל הערבות של הבן האחר שלי...
‫בקושי ראיתי את סמואל.
‫ומה תוכלי לומר לגבי זה?
‫למה לבן שלך יש את כל הכסף הזה?
‫פילאר?
‫כל שעה קובעת כשבנאדם נעלם.
‫כל שעה שעוברת מרחיקה אותנו
‫מהאפשרות למצוא אותו. עזרי לנו.
‫אחותי, יש לה 39,000 עוקבים. ‫אני בטוחה שהיא שילמה להם.
‫על מה את מדברת?
‫אלוהים, קרלה, מה לקחת? ‫אני מדברת על הילדה החדשה.
‫את לא מסתכלת באינסטגרם?
‫היא פרסמה שהיא מתחילה בית ספר היום
‫עם האשטאג לאס אנסינאס.
‫אני הולכת. אין לי כוח לשטויות האלה.
‫למה הבהלת אותי? ‫-תראי לי.
‫רוצה לראות אותה? ‫-תראי לי!
‫אז אתה עד כדי כך מעוניין? ‫-מפחדת מתחרות?
‫אני רוצה לראות אותה! ‫-אתה רוצה לעקוב אחריה?
‫אני מעצבן אותך?
‫אבא.
‫מה שלומך?
‫אני לא צריך את זה.
‫אתה עוד לא יכול ללכת.
‫נמלא אחר הוראות הרופא.
‫אני בסדר.
‫יהיה לך טוב יותר בבית.
‫תחלים במהירות, אתה תראה. ‫כולנו נעזור לך, נכון?
‫בטח.
‫לשיעור...
‫לכי לשיעור.
‫לא משנה אם אאחר.
‫אתה חשוב יותר.
‫נראה איך נסתדר עם הכול פה.
‫אחיך...
‫הוא ידאג לזה. את לכי לשיעור.
‫אני רק רוצה לעזור... ‫-לא!
‫תירגע.
‫- מרינה -
‫גוזמן...
‫למה הבאת את הדברים של מרינה?
‫לא אמרת שתיפטר מהם?
‫אעשה את זה. תני לי זמן.
‫טוב.
‫אל תשכח שהמיסה ב-19:00 הערב.
‫אמרת לחברים שלך?
‫אגיד להם בכיתה.
‫יקירי, זה חשוב לכולנו.
‫זה יעזור לנו לזכור אותה, אבל...
‫גם להתחיל להשאיר את כל זה מאחורינו.
‫"את כל זה"?
‫כשאת אומרת "את כל זה", ‫הכוונה לזה שאחותי נרצחה, אימא?
‫איך את יכולה להיות כל כך קרה?
‫יקירי,
‫אני מתה בפנים.
‫אני נושמת ואוכלת,
‫אבל אני מתה.
‫לעולם לא אתגבר על זה.
‫אבל אתה כן.
‫אתה חייב.
‫אתה חייב למצוא דרך להתגבר על זה.
‫משהו קרה?
‫אבא...
‫למה החלטת לשלם כדי שכריסטיאן ילך למרפאה?
‫זה נדיב מאוד מצדך.
‫חשבתי שהוא חשוב לך.
‫לכן עשיתי את זה.
‫לא נולדתי אתמול.
‫אחרת למה לי לעשות את זה?
‫אני ארד פה.
‫היא הפכה לעוקבת שלי.
‫נראה לה שאעקוב אחריה? מי היא חושבת שהיא?
‫היא צילמה שבעה סלפי מאז שהגיעה לבית הספר.
‫שערורייה!
‫את יודעת מה? היא מזכירה לי ‫את כריסטיאן גריי הנכה שלך.
‫באמת, לו? ‫-כן.
‫את יכולה להביע קצת אמפתיה.
‫טוב, מוקדם מדי לצחוק על הנכה. הבנתי.
‫קוראים לו כריסטיאן, טוב?
‫כריסטיאן!
‫היא עוקבת שלך גם? ‫-לא. זה מאימא של גוזמן.
‫המיסה של מרינה היום.
‫היא לא נראית כזו מפגרת.
‫אין דבר יותר מושך מאישה שקוראת.
‫היא לא קוראת, היא מדגמנת.
‫תגידי מה שתרצי, היא מרתקת אותך.
‫פתאום את קצת סקרנית.
‫כולה שלך.
‫עכשיו יש לך מטרה חדשה. לך.
‫היי. בוקר טוב. ‫-היי.
‫אשב לידך בתנאי אחד.
‫אל תספרי לי איך זה נגמר. ‫אני רק באמצע הספר.
‫אתה קורא את "המין השני"?
‫למעשה, אני מעדיף לעשות את זה.
‫ואם זה עם פמיניסטית, זו רמה אחרת לגמרי.
‫בטח. ניקוד כפול, נכון?
‫טוב, נעים מאוד.
‫הי. ‫-היי, אהובי. מה שלומך?
‫בסדר.
‫הי, לא סיפרת לי על המיסה.
‫איך את יודעת עליה?
‫אימא שלך שלחה לכולנו הודעה.
‫לעזאזל... אני מקווה ‫שהיא לא שלחה אותה לכולם.
‫הי.
‫אני לא יודע את מי לשאול,
‫וכיוון שאת אחת מחברותיו...
‫לגוזמן יהיה אכפת אם אבוא?
‫את הולכת, נכון?
‫ממש הקסמת אותה בדיבורים שלך.
‫אתם הייתם עם סמואל הכי הרבה זמן.
‫- נעדר במשך 36 שעות -
‫בני כיתתו. חבריו.
‫אני בטוחה שמישהו מכם יודע מה קרה לו.
‫והתפקיד שלי הוא לגלות את זה.
‫סמואל, אפשר לשאול אותך משהו?
‫מה שלום אבא של עומאר?
‫הבוקר הלכתי לשאול את עומאר, ‫אבל הוא לא הכניס אותי לחנות.
‫ממש פישלתי עם המשפחה שלו בבית החולים.
‫אני אידיוט אמיתי, אחי.
‫מה אעשה כדי שיסלח לי?
‫תן לו זמן.
‫אנדר!
‫למה דיברת איתו?
‫לא הבהרתי את עצמי באותו היום? ‫-לא עכשיו, גוזמן.
‫די עם הקיטורים האובססיביים ‫והדרמה המגוחכת שלך.
‫"הדרמה המגוחכת"? ממש נהדר.
‫גוזמן...
‫אני מצטער על אחותך.
‫אבל מספיק.
‫מספיק עם המיסות ועם האובססיה לאותו הדבר.
‫אני לא בוגד בך או בזיכרון אחותך ‫בכך שאני מדבר עם סמואל.
‫לכולנו יש את החיים שלנו ואת הבעיות שלנו.
‫קודם כול,
‫המיסה הייתה הרעיון של אימא שלי, טוב?
‫אם בגלל החיים והבעיות שלך זו טרחה רבה מדי,
‫אז אל תלך.
‫לי ממילא לא מתחשק ללכת.
‫את הולכת?
‫לא יודעת, פולו, אני לא יודעת.
‫הלוואי שזה יסתיים אחת ולתמיד. ‫לא ישנתי דקה כבר שלושה לילות.
‫למה?
‫אתה באמת חושב שהתאונה של כריסטיאן ‫הייתה צירוף מקרים?
‫איך אתה יכול להיות רגוע?
‫את אמרת לי לא לאבד את הראש.
‫אני מתחילה לצאת מדעתי.
‫אני צריכה לדבר לפני שאשתגע.
‫נצא לשתות?
‫כשכריסטיאן לא נמצא, את רוצה לשתות איתי?
‫שכח מזה. לא משנה.
‫אז עכשיו אני לוחצת על המספר ‫של המוצר שאני רוצה, נכון?
‫נהדר.
‫לא תאמינו, אבל זו הפעם הראשונה ‫שאני משתמשת במכונה כזו.
‫את רצינית? לא הייתה מכונה ‫בבית הספר הקודם שלך?
‫לא הייתי בבית ספר כבר ארבע שנים.
‫אני שמחה לחזור לבית ספר. זה כל כך...
‫בית ספרי, מבינות?
‫לא למדת במשך ארבע שנים?
‫נשארת כיתה. ‫-לא, למדתי מהבית. לימודי בית.
‫עם מורים פרטיים וכל זה.
‫זה הדבר הכי גרוע כשלא נשארים באותו המקום.
‫אני כל כך שמחה לחזור. התגעגעתי לכל זה.
‫לא לזה.
‫ארבעים וחמש, נכון?
‫באמת?
‫את הצ'יפס הזה?
‫אם את מתכוונת לאכול כל כך הרבה קלוריות, ‫לפחות שזה יהיה שווה את זה.
‫היא צודקת. ‫-ארבעים ושלוש.
‫תודה רבה, בנות. ותודה לך, היית נחמדה. ביי.
‫ראית את התמונות של הבית שלה? ‫-מה?
‫הן מגניבות.
‫והיא גרה לבד, בלי הורים.
‫לבד?
‫אני לא מאמינה.
‫הכול בסדר? ‫-כן.
‫לא ממש.
‫אני לא רוצה ללכת למיסה הזו. אני לא רוצה.
‫יש לך את הסיבות שלך, נכון?
‫אף טקס לא יחזיר את אחותי.
‫וגם לא יפחית את הכאב.
‫אז אל תלך. זה קל. ‫-קל יותר לומר מאשר לבצע.
‫אני לא יכול לאכזב את הוריי.
‫לא נמאס לך להיות מי שאתה?
‫תמיד עושה את מה שצריך.
‫לא?
‫עכשיו אני מבין למה ההורים שלי ‫משוכנעים שאתה מתאים לאחותי.
‫אבל אתה יודע מה?
‫אני לא בטוח שמישהו כל כך מתוסבך מתאים ללו.
‫לו רק יכולתי ‫לעצור את האובססיה לכמה רגעים...
‫ולפסיק להרגיש את הזעם הזה שמכלה אותי.
‫אני יכול לעזור לך. אתה יודע.
‫בא לך לבוא אליי לקפה אחר כך?
‫אני יודעת איך זה להיות הילדה החדשה. ‫כמה קשה להכיר חברים...
‫את כל כך נחמדה!
‫אני יודעת. ‫-לוקרסיה?
‫נכון. ‫-קאייטנה.
‫נעים מאוד. ‫-תודה. תשלחי לי את הכתובת?
‫בטח. ‫-יופי.
‫נתראה ב-17:00. ‫-יופי.
‫ביי. ‫-ביי.
‫אוי, לעזאזל. אני לא יכולה.
‫שכחתי שלאבא שלי יש אירוע בבית ‫אחרי הצהריים.
‫זה בסדר.
‫אני יכולה לבוא אלייך. ‫-אליי?
‫כן. ‫-טוב.
‫יופי! תוכלי לשלוח לי את הכתובת? ‫את כזאת מתוקה!
‫בת זונה!
‫ניסית להתחמק ממני, קרלה?
‫כן.
‫את עדיין מעוצבנת ממה שאמרתי על כריסטיאן?
‫אם היית אומרת לי שהוא כל כך חשוב לך,
‫לא הייתי צוחקת עליו.
‫אבל כיוון שאת כבר לא מספרת לי כלום...
‫מה את רוצה שאספר לך? הכול בדיחה בשבילך.
‫חשוב לך האינסטגרם של החברה החדשה שלך ‫ולא החברה עצמה.
‫ואז את אומרת שהיא שטחית ‫או שהחיים שלה מוגזמים.
‫את אותו הדבר.
‫רק רושם.
‫לכן יש לך אובססיה אליה.
‫אני שטחית, מה?
‫שטויות!
‫הייתי שלושה שבועות עם גוזמן, ‫תקועה בכפר של הסבים שלו,
‫וניסיתי להחזיק אותו שלא ישקע.
‫ואפילו אז לא הפסקתי להתקשר ולסמס לך, ‫שאלתי מה שלומך...
‫את נעלמת.
‫את זו שמרוחקת ושתקנית.
‫אז אל תמכרי לי את הזבל הזה.
‫מה קורה לך?
‫זו אני. את יכולה לדבר איתי.
‫אני לא יודעת מאיפה להתחיל.
‫מצטערת.
‫היי, עומאר. ‫-הי!
‫קחי כל מה שתרצי כדי ללמוד.
‫מה שלום אבא?
‫התאמצנו כדי להכניס אותו למיטה.
‫הוא התעקש לעבוד. והוא לא מסוגל.
‫זה יהיה ממש קשה.
‫חשבתי איך נוכל להתארגן.
‫אתה תוכל להישאר בבוקר
‫וכשאחזור הביתה מהלימודים, ‫אחליף אותך עד הסגירה.
‫אין סיכוי.
‫אבא רוצה שתלמדי ושאני אדאג לחנות.
‫אז תרדי מזה.
‫מה איתך? לא תחזור לבית הספר?
‫אני מניח שזה לא משנה אם אדלג על שנה.
‫בכל אופן, את החכמה.
‫אתה לא צריך להקריב הכול לבדך.
‫תצליחי לשכנע את אבא?
‫אז זהו זה.
‫לוקרסיה, ברוכה הבאה.
‫הי.
‫מה שלומך? ‫-טוב. את?
‫הבית שלך נראה מקסים.
‫כן...
‫רוצה סיור קצר?
‫או שזו חוצפה?
‫הי, חמוד...
‫הבאתי שמפניה ורודה. לחיי החוצפה!
‫יש! בואי...
‫זה המטבח, השטח של אימלדה.
‫לא הייתי מסוגלת לחיות בלעדיה.
‫תראי מה היא הכינה לנו...
‫אמרתי לה שאני בדיאטה, אבל היא לא מקשיבה.
‫חדר המגורים, ויש גינה קטנה ובריכת שחייה.
‫שתי בריכות שחייה.
‫השנייה קטנה מדי.
‫יש חמישה חדרי שינה. ‫בשלי יש חדר ארונות ענק.
‫בגלל זה התאהבתי בבית הזה.
‫לשים את הבקבוק בקירור?
‫את באמת גרה פה לבד?
‫עם אימלדה.
‫אבל נתתי לי אחר צהריים חופשי ‫כדי שיהיה לנו יותר נעים.
‫את מתוקה. אהבתי!
‫את מחכה למישהו?
‫שלום!
‫מה אתה עושה פה?
‫אין מסיבה בלעדינו!
‫אין שום מסיבה, ואלריו. זו רק ארוחת ביניים.
‫ארוחת ביניים... מסיבה... זה אותו הדבר.
‫היי.
‫ברצינות?
‫מה יש שם? ‫-החלק הכי טוב... בפנים.
‫- עקוב -
‫חרא! לא!
‫- הפסקת לעקוב אחרי המרקיזה -
‫אני כזה אידיוט!
‫לא נראה לי שכדאי שתהיי פה.
‫בנוסף, חשבתי ללכת למיסה של מרינה.
‫איך היא הייתה?
‫איש מכם לא מדבר על זה, ‫והרוח בבית עוד לא התגלתה בפניי.
‫היא הייתה כמו סופה.
‫היא הרסה כל מה שנקרה בדרכה.
‫אבל יש לי הרגשה ‫שלמרות שהיא מתה כל כך צעירה,
‫היא חוותה במשך 16 שנה ‫יותר ממה שאנשים בני 100 חווים.
‫אז היא הייתה טיפוס כלבבי.
‫והייתי אומרת
‫שהיא לא הייתה הולכת למיסה של עצמה.
‫אז מספיק עם הדרמה. בואי נתכונן ונלך לרקוד.
‫לא. לא ראית מה המצב פה?
‫לא בא לי לחגוג.
‫את לא תנטשי את המשפחה.
‫אל תהיי כל כך דרמטית.
‫אני מציעה לצאת לסיבוב, קצת ריקודים...
‫זה לא מה שאתם אומרים במרוקו ‫"צריך לנצל את המצב", או מה?
‫אני מפלסטין.
‫את באמת לא מכירה אותי.
‫סליחה, אזכיר לך שראיתי אותך רוקדת כמו...
‫מתנועעת כמו...
‫איך זה הלך?
‫קדימה, אישה, אחזיר אותך בעוד שעתיים, ‫אני נשבעת!
‫גוזמן, נמאס לי מהשטויות שלך! אתה משוגע?
‫מצטערת. הם הורסים לך את הבית. ‫נשבעת, אעיף אותם.
‫זה בסדר! זה הנגרוני השלישי שלי,
‫אני כבר אדישה. ‫אני לא מרגישה ולא סובלת מכלום...
‫לחיים, מותק.
‫לחיים!
‫ברצינות, ואלריו?
‫מי שינחש מה אני לובש מתחת לחלוק ‫יקבל 100 אירו.
‫בבקשה, ואלריו!
‫דרך אגב, הוא יושב עליי... איך אני נראה?
‫יושב עליך בול. הצבע מתאים לך!
‫אני! ‫-את!
‫כלום, אתה ערום.
‫לא. אתה.
‫לבנים!
‫לא. לו? תורך.
‫אני יודעת, אבל אני לא משחקת.
‫אפשר ללכת עכשיו? ‫-לא.
‫לא. ‫-אני יודעת מה זה.
‫אני יודעת מה זה. ‫-דברי.
‫אתה לובש רק גרב.
‫הכול בשבילך, גברתי. ‫-היא ניחשה!
‫ילדה חכמה.
‫מוצאת חן בעיניי הילדה הזו! ‫- גם בעיניי!
‫הי, איפה הפרס שלי?
‫לאט יותר!
‫לאט יותר כדי שתוכלי ליהנות.
‫בזהירות, הוא נושך.
‫עכשיו...
‫ואלריו, אתה רציני? תתלבש!
‫אתה מביך!
‫אני מתכסה.
‫אתה מגוחך.
‫יופי, בן כלבה.
‫בבקשה, לא.
‫בבקשה, לא! גוזמן!
‫ברצינות? בבקשה!
‫גם אני משוגעת.
‫גוזמן, למען השם!
‫אנחנו צריכים ללכת לכנסייה. ‫ועכשיו אתה רטוב.
‫לו, באמת! ‫-אני שונאת אותך!
‫הי. ‫-היי.
‫דיברת עם גוזמן?
‫לפני שבאתי?
‫לא. למה?
‫הוא לא עונה לטלפון.
‫תמשיך לנסות. הוא לא עונה לי.
‫אז? ‫-אין תשובה.
‫להתקשר ללו?
‫גוזמן?
‫נו?
‫אין תשובה.
‫יש לי רעיון.
‫קאייטנה!
‫תנמיך את הווליום.
‫ההודעה בשבילך! ברוכה הבאה! ‫-סליחה.
‫זה מעכשיו?
‫מה יש לו?
‫לא!
‫לא פה, בבקשה.
‫כדאי שנלך לקחת אותו. ‫-למה?
‫הוא מכייף.
‫אתה לא רואה שהוא לא בסדר?
‫בוא נלך לקחת אותו.
‫בבקשה, בואו נתכנס.
‫אתה לא צריך להיות פה.
‫ומה איתך?
‫לא היית חברותית במיוחד כלפי מרינה.
‫איך אתה יודע?
‫מרינה סיפרה לי הכול.
‫באמת?
‫היא סיפרה לך שאח שלך הכניס אותה להיריון?
‫מרינה עשתה לנו מה שהיא רצתה.
‫ואנחנו פה,
‫אבלים עליה.
‫ידוע לך מה יכול היה לקרות
‫שגרם לו להיעלם?
‫הוא אף פעם לא הלך בלי לומר כלום.
‫ממש מדהים. החבר'ה, המלצר, המוזיקה...
‫סיפרתי לחברה שלי מרי... ‫-מי זו מרי?
‫לאן את הולכת?
‫אנחנו הולכות למיסה...
‫של המשפחה של גוזמן.
‫לזכרה של מרינה... ‫-בטח.
‫אתן לבושות ככה כדי ללכת למיסה?
‫אחי, בתור הומו, ‫יש לך גישה של אבא הטרוסקסואל קפדן.
‫אמרת לה שאני הומו?
‫וגם שהיא בתולה.
‫מוזר שכולם מספרים לי דברים.
‫בינינו, העניין שלה הוא פשע אמיתי.
‫את לא הולכת למיסה.
‫לא.
‫נדיה...
‫אני הגבר בבית, אבל את לא צריכה לשקר לי.
‫אני לא אבא.
‫אתה עובד על רשימת המלאי?
‫כן.
‫וזה מייגע.
‫עומאר...
‫אשאר ואעזור לך.
‫אבא לא צריך לדעת.
‫רבה, מצטערת, כדאי שתלכי.
‫אין סיכוי.
‫אין בעיה.
‫אעזור לכם ונסיים קודם, בסדר?
‫איך עושים את זה? ‫סופרים את התפוחים, את האגסים...
‫איזו תוכנית נפלאה! מי רוצה לרקוד ‫כשאפשר לספור כל הלילה?
‫שמו את האפר שלה פה, נכון?
‫לא משנה כמה את עשירה, ‫לא ניתן לקבור אדם איפה שבא לך.
‫ברצינות? אתה עוקב אחריי.
‫מה אתה רוצה? תגיד לי אחת ולתמיד.
‫מ-2002 עד 2018.
‫אף חיים לא צריכים להיות כל כך קצרים.
‫שני התאריכים האלה תקועים גם אצלי.
‫אני לא נפטרת מהתחושה הזו פה.
‫מה?
‫מעולם לא ראיתי אותך ככה.
‫אתה בכלל לא מכיר אותי.
‫אני צריך בירה.
‫מה איתך?
‫גם אני.
‫אבל לא איתך.
‫יש לך אפשרות טובה יותר?
‫שני אלה משוגעים.
‫את בטח אף פעם לא משתעממת.
‫בעיקר אתה, אתה עושה צרות.
‫למה? לא שכנעתי אותך.
‫אני אף פעם לא מסניפה כלום, ‫גם אם תתפשט בשבילי.
‫את בטוחה?
‫בחור...
‫בואי! לוקרסיה, תפסיקי לאכול ובואי לרקוד.
‫מה?
‫מספיק לאכול, בואי לרקוד! ‫-לא רוצה!
‫מספיק, גוזמן! ‫-לעזאזל!
‫אם אני מנשק אותך, זה לא בסדר. ‫אם אני לא מנשק, זה גם לא בסדר.
‫קאייטנה! ‫-מה?
‫נשארה שמפנייה? ‫-כן!
‫בואי, נלך להביא עוד שמפנייה.
‫מה קרה?
‫אתה מרוצה עכשיו?
‫תפסת את הילדה החדשה.
‫בוצע. תוכל להתעסק איתה כמה שבא לך,
‫בלי הורים שמשגיחים עליך. לך על זה!
‫רעיון לא רע בכלל, נכון?
‫מעולה!
‫אבל את יודעת מה?
‫מישהי אחרת לא יוצאת לי מהראש.
‫והיא לא מרפה ממני. ‫-מה?
‫כבר שנים שהיא לא יוצאת לי מהראש.
‫את יודעת מה? זה כואב.
‫זה כל כך כואב שאני לא יודע למה חזרתי.
‫למזלך... יש לי את זה.
‫אתה מאשים אותי שאתה מכור לסמים, אידיוט?
‫לא.
‫אני רק אומר שאף אחת לא משתווה אלייך.
‫בואי נראה...
‫הם פה!
‫התגבורת הגיעה!
‫איפה הבחורים שלי?
‫הי, חבר'ה, איך הולך?
‫מה קורה? תעלו הנה!
‫מה אתם עושים פה?
‫ברוכים הבאים!
‫חברים שלי! מה קורה?
‫החברים שלי! באתם!
‫לדעתך מישהו מהכיתה קשור
‫להיעלמות של סמואל?
‫למה את חושבת שאני יודע משהו על זה?
‫העובדה
‫שעד כה לא הסתכלת לי בעיניים ‫אפילו פעם אחת. לדוגמה.
‫כבר דיברת עם אחותי?
‫לוקרסיה?
‫תקראי לי לו.
‫למה?
‫את צריכה לדבר איתה.
‫תראה לי תמונה של החבר שלך.
‫זה הוא.
‫חרא, הוא בכיתה שלנו. ‫-כן.
‫חרא!
‫שמתי עליו עין. אבל כבר תפסת אותו.
‫יופי לך, אבל... חרא.
‫אל תהיה טיפש, תתקשר אליו.
‫לא...
‫יש לי בעיות גדולות יותר עכשיו.
‫אילו בעיות?
‫לא שמת לב?
‫תראה, אחי...
‫אל תתחבא מאחורי כל זה ‫כדי להתחמק ממה שיש פה.
‫ואל תחכה יותר מדי.
‫אף פעם אי אפשר לדעת ‫מתי אנשים ייעלמו מהחיים שלך.
‫תתקשר אליו.
‫לא...
‫כמה הוא שתה? ‫-לא יודעת, אנדר.
‫את הכול. נשארו רק המים בבריכה.
‫תנסו לקחת אותו מפה.
‫לקחת אותי? לא!
‫מי נשאר במסיבה?
‫אתם נשארים? קדימה! מי נשאר?
‫אני!
‫אתה נשאר פה? כן! ‫-הנה!
‫כן!
‫זין!
‫לעזאזל! סליחה! ‫-חרא!
‫מצטער! זה יקר מאוד? ‫-לא.
‫אמי קנתה אותו במכירה פומבית בסותבי'ס,
‫יש עוד כמוהו.
‫כן. זה לא יחסר לה.
‫נראה לי שמספיק לנו, נכון?
‫זה הקש האחרון. כדאי שנלך.
‫בבקשה! ‫-איזו מבאסת!
‫אין סיכוי, לו.
‫אני נשאר, נכון, קאייטנה?
‫כן, נלך. ‫-המסיבה לא נגמרה!
‫לא, בוא נלך, גוזמן. אתה צריך לישון כבר.
‫אני בסדר!
‫אולי תפסיקו להתייחס אליי כמו אל אידיוט?
‫אני בסדר!
‫או שאתם לא חושבים ככה?
‫כי הכול מושלם ונהדר.
‫וכולנו פתחנו דף חדש, נכון?
‫אף אחד לא אומר את זה. ‫זין, תכבי את המוזיקה.
‫אף אחד מאיתנו לא באותה סירה ולא איבד אחות.
‫שיהיה! אתה יודע מה?
‫אחותי לא מתה.
‫היא נרצחה!
‫אחותי נרצחה!
‫בסדר? נראה שאתם לא מבינים את זה.
‫בבקשה, אנדר, קח אותו מפה.
‫בוא. בוא נלך.
‫אני בסדר. ‫-בוא נלך.
‫לא!
‫קאייטנה, זה כל כך מביך...
‫מצטערת על כל זה.
‫עוד. כבר שילמנו על זה.
‫מאתיים אירו לבקבוק. זה לא מוסרי.
‫לא, זה יקר. זה הכול.
‫לא תדכא אותי...
‫אפשר לשאול אותך משהו?
‫איבדתי את הבתולים בגיל 14.
‫זה לא מה שרצית לשאול אותי?
‫זה סוג השאלות ששואלים אותי.
‫אני לא יודעת למה.
‫היה לך קשר לרצח של מרינה?
‫אז זה העניין.
‫זו הסיבה שניסית להתקרב אליי.
‫היה לך קשר לרצח של מרינה?
‫היה לך קשר לזה?
‫לא תוכל להתמודד עם האמת.
‫גם אני לא יכולה.
‫נסי אותי.
‫כן.
‫היה לי קשר לזה.
‫יותר מדי.
‫אתה בטוח שאתה רוצה לעשות את זה?
‫אני רוצה לדעת הכול.
‫ואני רק רוצה שתזיין אותי.
‫אתה יכול לעשות את זה?
‫את בטוחה שאת רוצה?
‫בחורות כמוך אף פעם לא בקשר ‫עם בחורים כמוני.
‫מה אתה יודע על בחורות כמוני?
‫אני לא מבינה.
‫מצבו השתפר. הוא השתפר.
‫בשביל זה הוא נסע לסבים שלו באסטוריאס.
‫ו...
‫ואני עזרתי לו.
‫החזרה לבית הספר לא הועילה.
‫הוא לא כזה...
‫וכל זה...
‫אני לא יודעת למה אני מספרת לך את זה.
‫לא! כי את צריכה. ‫-אני לא רוצה להטריד אותך.
‫בשביל זה יש חברים.
‫אנחנו הולכים.
‫טוב.
‫אנחנו הולכים.
‫תודה.
‫ביי, חבר'ה.
‫קום.
‫איזו הרגשה טובה.
‫שלא יעמוד לך עכשיו...
‫קדימה, תעזור לי קצת.
‫לאט, או שלי יעמוד.
‫טוב...
‫כן, זה טוב.
‫חברים שלי...
‫תפוס את הזרועות שלו.
‫עכשיו... ‫-אם אשב...
‫טוב... הנה.
‫תודה.
‫אלוהים...
‫אז? נלך?
‫כן.
‫לא, אל תלכו.
‫תישארו איתי קצת. כמו פעם. זוכרים?
‫כבדו אותי.
‫יהיה מקום במיטה?
‫אני משער שכן.
‫זה מוזר. ‫-למה?
‫זה לא שלא ישנו יחד.
‫אבל לא הייתי מחוץ לארון, ואתה לא היית בי.
‫בי?
‫זה מה שאני?
‫אולי אתה צודק.
‫אולי אני בי.
‫אנדר. ‫-מה?
‫היית פעם דלוק על גוזמן?
‫מה אתה אומר?
‫אתה? ‫-אני?
‫אף פעם. איכס.
‫מה איתי?
‫היית דלוק עליי?
‫בטח קצת.
‫תראה איזה גוף.
‫היית רוצה!
‫זוז.
‫חרא.
‫אני ישן לבד כבר תקופה.
‫אני מעריך את החום.
‫את הנגיעות...
‫תירגע עם הנגיעות.
‫למה? אתה מתוח?
‫או מחורמן?
‫כי לי כבר...
‫לי כבר עומד בטירוף.
‫אתה עושה צחוק.
‫תראה.
‫תכסה את עצמך, בן זונה.
‫תכסה גם אתה את עצמך!
‫חרא!
‫מה אתה רוצה? אני לא עשוי מאבן.
‫אתה רוצה לאונן?
‫עם גוזמן פה?
‫אתה משוגע.
‫אנחנו משוגעים.
‫אני יודע.
‫אנחנו משוגעים.
‫זה מוזר מדי, לא?
‫כן. בוא נעזוב את זה.
‫לא.
‫אבל בתנאי אחד.
‫מחר נשכח מזה, טוב?
‫כן. אנחנו רק חברים לאוננות.
‫נכון.
‫- לו התחילה לעקוב אחרייך -
‫היי, מותק. ‫-היי, ערב טוב.
‫קאייה, את עדיין פה?
‫כן, אבל סיימתי, אז...
‫איפה הכלב?
‫נאלצתי לסגור אותו במזווה. ‫הוא התנהג לא יפה.
‫הוא שבר את פסל הפורצלן שהיה שם.
‫מותק, אולי תכין לי כמה נגרוני?
‫נראה אם זה ירגיע אותי.
‫קאייה.
‫אל תענישי את הכלב שוב, טוב?
‫תתמקדי בניקיון.
‫טוב.
‫אם את לא צריכה משהו אחר, אני הולכת עכשיו.
‫להתראות, מותק. ‫-ביי.
‫נגרוני.
‫נדיה, את מאחרת לשיעור. לכי.
‫כן, מותק, לכי לשיעור.
‫אימא ואני נדאג לעניינים.
‫לא.
‫אבא, אני יכולה לאחר לבית הספר לשם שינוי.
‫ואתה יודע מה? זה לא משנה.
‫הם יבינו.
‫ואם הם לא יבינו, אז זו בעיה שלהם.
‫לא... ‫-כן.
‫עומאר אחראי על החנות,
‫אבל גם אנחנו פה.
‫ולא משנה כמה זה לא מוצא חן בעיניך, ‫הדברים השתנו.
‫תצטרך לקבל את זה.
‫אל תתעכבו יותר מדי. נביא אתכם לבית הספר.
‫- מרינה -
‫- עומאר -
‫בוקר טוב.
‫אתם ממש נוחרים, אחי.
‫יודעים למה אני כועס כשאתם מדברים עם סמואל?
‫אתם מתנהגים כאילו כלום לא קרה.
‫בגלל אח שלו.
‫לא.
‫זה מה שחשבתי.
‫שאני כועס כי אחיו רצח את אחותי.
‫הוא הכעיס אותי מסיבה אחרת.
‫זה מתרוצץ לי בראש כמו צרצר.
‫יכולתי לעצור אותם.
‫הוא הזהיר אותי ולא עשיתי דבר.
‫אחי...
‫משהו מטריד אותי אפילו יותר.
‫מה אם הוא צדק?
‫מה אם... נאנו הוא לא הרוצח האמיתי?
‫איך אמשיך הלאה בידיעה שהרוצח חופשי?
‫אולי הוא פשוט החליט להסתלק.
‫למה שיעשה את זה?
‫כי סמואל לא היה צריך לחזור לבית הספר.
‫לעולם.
‫ידוע לך אם סמואל השיג כסף באופן בלתי חוקי?
‫למה לעזאזל את שואלת אותי את זה?
‫למה שלא תדברי עם המרקיזה?
‫קרלה? למה?
‫לא יודעת.
‫כל הבחורים שסביבה בסוף נעלמים בדרך כלשהי.
‫אני לא יודעת כלום.
‫מצטערת.
‫טוב, תודה.
‫מה קורה?
‫כלום.
‫אני מכירה אותך, קרלה.
‫או שתשמרי גם את זה לעצמך?
‫סמואל לא נעדר.
‫הוא מת.