‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫באחד ביוני, בסביבות 21:30,‬
‫נכנסת לברכה של בית הספר.‬
‫מרינה הייתה שם.‬
‫התווכחתם ויכוח קשה.‬
‫עד שהרמת את הגביע‬
‫והכית אותה בעורף באמצעותו.‬
‫היא לא מתה מיד.‬
‫מה שאומר שהשארת אותה שם,‬
‫לדמם למוות.‬
‫זה מה שאנחנו מאמינים שקרה,‬
‫וחשוב מכך,‬
‫זה מה שהשופט מאמין שקרה.‬
‫יש לך משהו לומר להגנתך?‬
‫נאנו?‬
‫אני אאסוף אות מביה"ס קצת מוקדם.‬
‫תברחי בזמן המסיבה,‬
‫ונבצע את המסירה בעשר.‬
‫היי. מה קרה?‬
‫חטפת רגליים קרות?‬
‫ספר לי על מרוקו.‬
‫על אסילה. איך שם?‬
‫היא קטנה.‬
‫קצת מלוכלכת.‬
‫אפשר להגיע אליה רק במכונית,‬ ‫דרך חרא כבישים.‬
‫אבל יש בה גם חוף יפה, ממש ליד השוק.‬
‫תבואי לאסוף אותי מבית של חבר יום אחד‬
‫ונצפה יחד בשקיעה, היא מדהימה.‬
‫בדקתי איפה אוכל להשיג תרופות,‬
‫ויש מרפאה קרובה, הם צריכים שם מתנדבים.‬
‫אוכל לעזור לאנשים שקיבלו את האבחנה שלהם.‬
‫עברתי את זה בעצמי.‬
‫בסדר, אז אני אאסוף אותך.‬ ‫אבל אנחנו נצפה בשקיעה המזדיינת.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה, נאנו, אני פשוט קצת...‬
‫לחוצה.‬
‫אני צריכה חיבוק ממך.‬
‫מחר, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫מה קרה?‬
‫אתם בסדר?‬
‫מה אתה חושב?‬
‫אתה חושב שאנחנו בסדר?‬
‫זו הפעם השנייה שפרצו לבית שלנו‬
‫אנשים שחיפשו אלוהים יודע מה‬
‫מאז שהשתחררת מהכלא.‬
‫איזו מקריות.‬
‫אחיך יכול היה להיהרג.‬
‫אתה מקשיב לי?‬
‫אחיך יכול היה להיהרג, אני יכולתי להיהרג!‬
‫אכפת לך מאיתנו בכלל?‬
‫-אמא!‬
‫אולי נשתה כוס תה צמחים?‬
‫כרגע אני מעדיפה ויסקי.‬
‫תן לי לראות.‬
‫תן לי.‬
‫איזה בלגן אמא עשתה.‬ ‫-היא רעדה.‬
‫היא או אתה?‬ ‫-שנינו.‬
‫אני מצטער על השעון המזדיין שלך.‬
‫אל תצטער.‬
‫הוא לא היה כאן.‬ ‫-איפה הוא?‬
‫אה.‬
‫ברור.‬
‫יופי. ברגע שתקבל את הכסף, תעוף מכאן.‬
‫נכון?‬
‫אנחנו יוצאים מכאן.‬
‫שנינו.‬
‫מחר.‬
‫למה אתה מספר לי?‬ ‫-נמאס לי לשקר לך.‬
‫נמאס לי לא להיות מסוגל להסתכל לך בעיניים.‬
‫אני נשבע שמעכשיו...‬ ‫-לא תשקר לי יותר,‬
‫כי אני לא אקשיב לשום דבר שתגיד.‬
‫אתה לא אחי יותר.‬
‫זו רק מסיבה קטנה,‬ ‫לחגוג את סיום שנת הלימודים.‬
‫באמת לא תרשה לי להיפרד‬ ‫מהתלמידים בכיתה שלי?‬
‫לכי ברגע שתקבלי את הציונים שלך.‬
‫למה אתה לא מרשה לה ללכת?‬
‫היא לא עשתה כלום.‬
‫היא רק רוצה להיפרד.‬
‫אל תתערב.‬
‫היא רק רוצה להיפרד.‬
‫עומאר, אל תתחיל איתי.‬
‫לא אכפת לי. נמאס לי לסבול אותך.‬
‫נמאס לי...‬ ‫-נמאס לך ממה?‬
‫מאבא שלך?‬
‫ממי שנתן לך חיים,‬
‫שגידל אותך, שהאכיל אותך,‬ ‫ושבתמורה המטת עליו בושה?‬
‫בבקשה, אל תריבו.‬
‫אם אסור לי, לא אלך.‬
‫היא רק רוצה להיפרד.‬
‫בסדר.‬
‫הורים יכולים לבוא?‬
‫ואחים?‬
‫אם אתה כל כך להוט לדבר, אתה תבוא.‬
‫כך תוכל להתנצל בפני המנהלת.‬
‫אני?‬ ‫-כן, אתה.‬
‫במשפחה הזו, אתה מתנצל כשאתה טועה.‬
‫אנחנו נעזוב את בית הספר הזה בראש מורם.‬
‫תקפת את המשפחה שלי, חתיכת בן זונה.‬ ‫אתה תשלם על זה.‬
‫עשינו עסקה.‬
‫והפרת אותה כששלחת בריונים לגנוב את השעון.‬
‫עכשיו זה יעלה לך מיליון.‬
‫אתה משוגע, ילד.‬
‫אתה המשוגע.‬
‫בקצב הזה, המסמכים יגיעו לתקשורת.‬
‫ואז אתה לא תקבל אגורה.‬
‫אני רגיל להיות חסר כל, לחיות בחרא. ואתה?‬
‫איך תרגיש אם תאבד את העסק שלך,‬
‫את הבית, את המשפחה המזדיינת שלך?‬
‫תחשוב על זה עוד קצת, ילד.‬
‫מיליון.‬
‫עד מחר בשבע בבוקר.‬
‫בוקר טוב.‬
‫תגיעו למסיבה?‬
‫היא מתחילה ב-19:00.‬ ‫-אין לנו מה לחגוג.‬
‫מחר בבוקר יש לנו תור לרופא.‬
‫מה קרה? עכשיו אין לך מה לומר?‬
‫אני אוהבת אתכם מאוד.‬
‫אני מקווה שיום אחד תסלחו לי.‬
‫הלו, מה?‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫מה זאת אומרת, לא השגת?‬
‫הם חיפשו אותו?‬
‫ברור, הם חיפשו אותו בכל מקום.‬
‫הם הפכו את הדירה.‬
‫אני לא יודע.‬
‫לבחור הזה אין שכל,‬ ‫הוא עלול לשלוח אותנו לכלא‬
‫אם נשלם ואם לא.‬
‫את מבינה מה עוללת?‬
‫לא, אנחנו לא יכולים להיכנע.‬
‫אנחנו חייבים לשים לזה סוף,‬ ‫או שהם יהרסו את חיינו.‬
‫באמת ביטלת את הטיול לקרואטיה?‬
‫מישהו היה צריך לעשות את זה.‬
‫או שציפית שהמשפחות שלנו יטיילו יחד‬
‫כאילו אנחנו עדיין זוג?‬
‫בואי לא נערב את המשפחות שלנו‬ ‫עד שהכל יהיה סופי.‬
‫קרלה?‬
‫אולי עדיין אפשר לפתור את זה.‬
‫באיזה סרט אתה חי?‬
‫שמעת אותה?‬
‫פולו, אשאל אותך בפעם האחרונה.‬
‫אתה באמת מתכוון לתת לבחור הזה‬ ‫לגנוב את החברה שלך?‬
‫אתה לא רואה איך היא מתעלמת ממני?‬
‫היא לא מקשיבה.‬ ‫-אז תפסיק לדבר.‬
‫תראה לה שאתה אוהב אותה. תעשה משהו!‬
‫בטח. קל לך לדבר.‬
‫איך?‬
‫אני צריך להסביר לך?‬
‫גוזמן,‬
‫אנחנו יכולים לדבר?‬
‫אני מניח שהם ינצלו את המסיבה‬ ‫של מרינה כדי להתחמק.‬
‫עם כספי הסחיטה, נכון?‬
‫אחיך לוקח את החלק שלך‬ ‫ואתה מלשין עליו?‬
‫אני לא שם זין על אחי.‬
‫אבל, תאמין או לא, אכפת לי מאחותך.‬
‫אני לא יודע מה לעשות, היא לא מקשיבה לי.‬ ‫-גם לי לא.‬
‫אבל אתה יכול לעשות משהו.‬
‫דבר עם ההורים שלכם, הם יוכלו לעצור את זה.‬
‫אני יכול.‬
‫אבל לא אטרח.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫שתעבור לגור על הירח אם בא לה.‬ ‫נמאס לי.‬
‫נמאס לי לדאוג למישהי‬ ‫שרוצה לקפוץ מכל צוק שהיא רואה.‬
‫טוב, אז שתקפוץ.‬
‫אם תשרוד, אולי תלמד משהו.‬
‫היא אחותך.‬
‫והיא הבחורה שדפקה אותך.‬
‫אותך, אותי, את כל המשפחה שלי.‬
‫היא גנבה מאיתנו, סחטה אותנו, בעזרת אחיך.‬
‫למה שלא תדבר איתו?‬
‫מאותה הסיבה שאני לא מדבר עם אחותי.‬
‫כי אתה יודע שאם יקרה להם משהו,‬ ‫זה כנראה הגיע להם.‬
‫היי.‬
‫אתה יודע משהו על...‬ ‫-עומאר?‬
‫גם לי לא מרשים לראות אותו.‬
‫מה קורה, חבר'ה? היום האחרון!‬
‫הידד.‬
‫מה זה, פרצופי תשעה באב?‬
‫נו, אני זה שנכשלתי בארבעה שיעורים.‬
‫עברתם את כל המבחנים‬ ‫ואתם נראים כאילו רצחו לכם את ההורים.‬
‫הנה, תשתה. יש הרבה מה לחגוג.‬
‫לא.‬
‫רוצה?‬
‫אתה יודע מה נאנו עושה?‬
‫הוא שולט, זה מה שהוא עושה.‬
‫אח שלך אלוף, סמו.‬ ‫אתה לא מבין שעכשיו יהיה לו עתיד?‬
‫ואתה ואני, בית על החוף במרוקו‬
‫לקיץ הזה. מה עוד אפשר לבקש?‬
‫תתעודד, גבר!‬
‫ואתה, אל תרוקן את כל הבקבוק!‬
‫תני לי.‬ ‫-שלא תעזי.‬
‫תני לי לעזור לך.‬ ‫-לעזור?‬
‫את יודעת מה את עושה למשפחות שלנו?‬
‫תתביישי לך, בוגדת באנשים ככה.‬
‫הם יהיו בסדר, קרלה.‬
‫אם אבא שלך ישלם. יש לכם מספיק כסף.‬
‫בטח, כאילו אפשר לסמוך על החבר שלך.‬ ‫איך נדע שהוא לא ייתן את השעון לתקשורת?‬
‫הוא לא, אני מבטיחה לך.‬
‫בטח. כאילו אני מאמינה לך!‬
‫השעון בידיים טובות.‬
‫הוא אצלך?‬
‫הוא אצל אחותך.‬
‫היא אמרה לך את זה?‬ ‫-כמעט.‬
‫מה נראה לה שהיא עושה?‬
‫היא בורחת עם אחיו של סמואל.‬
‫הם בטח תכננו את זה יחד.‬
‫מתי היא עוזבת?‬
‫ההורים שלי משגיחים עליה,‬ ‫אז בטח הערב בזמן המסיבה.‬
‫היא בטח לא תעבור בבית.‬
‫למה את שואלת?‬
‫כי זה אומר שהשעון כאן איתה.‬
‫לא תחליפי בגדים?‬
‫עוד מעט.‬
‫אני דוחה את זה ככל האפשר.‬
‫זו הפעם האחרונה שאלבש את זה.‬
‫נתראה שוב?‬
‫אבא שלי מכריח אותי לעזוב את בית הספר‬ ‫בדיוק כדי שלא אראה אותך יותר.‬
‫שלום, מה שלום הזוג המאושר?‬
‫מה את עושה פה, לו?‬ ‫-באתי לתרום קצת זוהר.‬
‫טוב, הרבה זוהר, לחגיגה הזו.‬
‫היא נראית קצת זולה.‬
‫אבל נדיה, למה את הולכת?‬
‫אני לא מהווה מכשול ליחסים שלך‬ ‫ולסוף הטוב שלך.‬
‫באמת, את יכולה להישאר.‬
‫יקירה, אני רצינית! איזו קשה האישה הזו.‬
‫יהיה לך קשה.‬ ‫-מרוצה?‬
‫כן.‬
‫מי אני שאכנס ביניכם?‬
‫בסופו של דבר, לא היה בינינו כלום.‬
‫מה המלכוד?‬
‫אין מלכוד, גוזמן.‬
‫ברור, לפעמים הצד התחרותי שלי יוצא משליטה,‬
‫אפילו אם הפרס לא שווה את זה.‬
‫- מזל טוב על סיום שנת הלימודים -‬
‫תן לנו שניים.‬
‫לא, לא פונץ'. תודה.‬
‫תראה.‬
‫קח שלוק.‬
‫תסיח את דעתו של המלצר, טוב?‬
‫סליחה,‬
‫יש לכם בקבוקים, או משהו...‬
‫היי.‬
‫אתה יודע לפרוץ לוקר?‬
‫למה שאני אדע איך לפרוץ מנעול?‬
‫טוב, בנאדם יודע הכל.‬ ‫ככה זה באוניברסיטה של החיים.‬
‫לפולו יש תמונות שלי בטלפון שלו.‬
‫אני מפחדת שיפיץ אותן ברשת.‬
‫הוא כל כך כועס, הוא יעשה את זה.‬
‫אני אקרע לו את הצורה.‬ ‫-לא, זה יהיה גרוע יותר.‬
‫תוכל להשיג לי את התיק שלו?‬
‫הוא בלוקר 134, בבקשה.‬
‫אני אנסה.‬
‫סליחה.‬
‫אפשר לדבר לרגע?‬
‫אין לנו על מה לדבר.‬
‫רק לרגע. אני רוצה להציע עסקה,‬
‫כדי שנדיה לא תצטרך לעזוב את ביה"ס.‬
‫אם תרשה לה להישאר לעוד שנה,‬ ‫אני נשבע בכל היקר לי,‬
‫אני אתרחק ממנה. אפילו לא אומר שלום.‬
‫נמאס לך ממנה?‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫אבל אתה ואני יודעים שאין לנו עתיד יחד.‬
‫אבל יש לה עתיד בביה"ס הזה.‬ ‫אל תמנע אותו ממנה.‬
‫אתה יכול לסמוך עליי.‬
‫יש בי הרבה פגמים, הרבה.‬
‫אבל אני נאמן למילה שלי.‬
‫אני חייב לחזור.‬ ‫-לעזאזל!‬
‫ככה זה יהיה תמיד? מתי תשתחרר מאבא שלך?‬
‫ואתה מאבא שלך?‬
‫בכמה משחקים תתחרה הקיץ?‬
‫ובכמה מהם אתה באמת רוצה להתחרות?‬
‫אני רק רוצה להיות איתך.‬
‫נדפקנו.‬
‫אבא שלי משגיח עליי כל היום.‬
‫הוא עוזב אותי רק כשהוא הולך לבנק אחה"צ.‬
‫עשר דקות של חופש.‬ ‫זה כל מה שאוכל להציע הקיץ.‬
‫לאחד התלמידים בכיתה י"א,‬
‫הגביע הזה מסמל לא רק סיפוק מעבודה טובה,‬
‫אלא גם מלגת לימודים בתיכון שלנו בפלורידה.‬
‫משם תוכלו להגיע לאוניברסיטה יוקרתית.‬
‫והזוכה היא או הוא...‬
‫מרינה נונייר.‬
‫שלום.‬
‫תודה רבה על הפרס,‬ ‫אבל יש מישהי שהוא מגיע לה יותר.‬
‫אין לי הרבה במה להתגאות השנה.‬
‫אז רציתי לנצל את ההזדמנות הזו כדי להתנצל.‬
‫סליחה על כל הנזק שנגרם באשמתי.‬
‫על שאכזבתי את האנשים שאני אוהבת.‬
‫ואת האדם שגרם לי להרגיש כל כך הרבה‬ ‫בזמן כל כך קצר.‬
‫ניסיתי לעצור הכל.‬
‫ניסיתי...‬
‫להיות בת טובה, אחות טובה.‬
‫ניסיתי להיות ראויה לרגשותיך, סמואל.‬
‫הלוואי שהייתה לנו מכונת זמן‬ ‫כדי לחזור אחורה ולהתחיל מאפס.‬
‫אבל הייתי עצמי.‬
‫עקשנית, לא מפחדת מסכנה.‬
‫ו...‬
‫תמיד מסתבכת בצרות.‬
‫אני מצטערת.‬
‫למה אתה כאן?‬
‫ואת?‬
‫הייתי צריכה לחשוב, סמואל.‬
‫מרינה,‬
‫תישארי.‬
‫בבקשה.‬
‫אני לא רוצה שתישארי בשבילי.‬
‫אני רוצה שתישארי בשביל עצמך.‬
‫ראית איך כולם הסתכלו עליי?‬
‫אין לי כאן כלום, אף אחד.‬
‫כולם שונאים אותי, מסיבה טובה.‬
‫אני לא שונא אותך.‬
‫לא כי אני לא רוצה, אלא כי אני לא יכול.‬
‫אני בטוח שאם סלחתי לך אחרי מה שעשית לי,‬
‫כל השאר יכולים גם הם.‬
‫אני לא מבינה איך.‬
‫לא אם תברחי. זו לא הדרך.‬
‫בטח לא אחרי שסחטת את המשפחה שלך.‬
‫ואחרי שזרקת את העתיד שלך‬ ‫כדי להיות עם בחור שאת לא מכירה.‬
‫בבקשה, אל תעשי משהו שתתחרטי עליו‬ ‫לשארית חייך.‬
‫בבקשה.‬
‫לא.‬
‫- נאנו, סלח לי, אבל אני לא יכולה -‬
‫- אני לא יכולה לעזוב, אני מצ... -‬
‫אני בדרך.‬
‫אני לא בטוחה בקשר לזה.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫איפה את?‬
‫אני בבריכה.‬
‫אני בדרך. מגיע עוד דקה, אל תזוזי.‬
‫גוזמן.‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫דיברתי איתה והיא עוזבת לתמיד. תעשה משהו!‬
‫מי?‬ ‫-מרינה.‬
‫דיברתי איתה והיא עוזבת.‬
‫עזוב אותי בשקט.‬
‫לך מפה. עזוב אותי.‬ ‫-בבקשה!‬
‫השגת את התיק?‬
‫לא הצלחת לפתוח את הלוקר?‬ ‫-לא רציתי.‬
‫לא תשטי בי, זה הלוקר של מרינה.‬
‫אז מה?‬
‫ביקשתי ממך כי זה חשוב לי.‬
‫אתה עדיין יכול...‬ ‫-לא, אני לא רוצה.‬
‫אני לא הכלבלב שלך,‬ ‫ואני לא אעשה כל מה שתבקשי.‬
‫היא רוצה להזדיין? אנחנו מזדיינים.‬
‫היא רוצה שאגנוב תיק? אני גונב.‬
‫לא.‬
‫מה קורה איתך?‬ ‫-נמאס לי, קרלה.‬
‫אני רוצה שתראי בי מישהו ששווה לך.‬
‫אני רוצה להיות החבר שלך, על אמת.‬
‫אני יודע שאני עני ואת מרקיזה,‬
‫והיחסים שלנו לא אפשריים בחברה הזו,‬ ‫רק בסרטי דיסני.‬
‫אבל אם ננסה, אני רוצה לנסות באמת.‬
‫נוכל להרוויח ולהפסיד הכל.‬
‫אני לא רוצה להיות ג'יגולו, גנב שלך,‬ ‫או אדם שאת יכולה לנצל.‬
‫תצחקי כמה שבא לך עכשיו.‬
‫אפשר לומר משהו בלי שתחשוב‬ ‫שאני רואה בך ג'יגולו?‬
‫או מי שאני פונה אליו בשביל סקס או גנבה?‬
‫הדלקת אותי עכשיו.‬
‫למה אתה כאן?‬
‫השעון, מרינה, בבקשה.‬
‫מה?‬
‫מרינה, תני לי את השעון בבקשה. שמעת אותי?‬
‫תני לי את השעון. תני...‬ ‫-לא.‬
‫תני לי את השעון המזדיין, בבקשה!‬
‫למה אתה דוחף את האף, אה?‬
‫כי גנבת מחברה שלי!‬ ‫-היא לא החברה שלך יותר!‬
‫מה?‬
‫אז...‬
‫חשבת שאם תחזיר לה את השעון‬
‫היא תחזור אליך? שיט!‬
‫על מה את צוחקת, מרינה?‬
‫על מה לעזאזל את צוחקת?‬ ‫את יודעת מה את?‬
‫אה? את יודעת מה את?‬
‫גנבת עלובה, זה מה שאת!‬
‫כן! בגדת באנשים שלך בשביל הבחור‬ ‫הראשון מהשכונה שפגשת. מטומטמת!‬
‫כן! עזבי. תיזהרי.‬ ‫-אתה יודע מה חברה שלך עושה?‬
‫מתאהבת בבחור הראשון מהשכונה שהיא פוגשת‬ ‫ומנצלת אותך.‬
‫אל תתעסקי איתי.‬ ‫-זה יהיה גרוע יותר, יודע למה?‬
‫היא לא חוזרת אליך, פולו.‬ ‫-תני לי את השעון המזדיין.‬
‫היא מנצלת אותך, פולו.‬
‫הוא בכיס שלך? תעני לי.‬
‫היא מנצלת אותך.‬ ‫-תני לי את השעון, מרינה!‬
‫היא מנצלת אותך, פולו!‬
‫כמו כולם! כמו אחי! אתה הבובה שלהם!‬
‫אני מרחמת עליך.‬
‫שיט.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מה קרה?‬
‫פולו, מה עשית?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל אני חושב שהיא לא נושמת.‬ ‫-מי לא נושמת?‬
‫מישהו ראה אותך?‬
‫פולו, מישהו ראה אותך?‬
‫יופי.‬
‫בוא נוריד ממך את הדם. קדימה.‬
‫טוב. הידיים שלך. תן לי את הידיים שלך.‬
‫חולצה מזדיינת.‬
‫כריסטיאן.‬ ‫-מה?‬
‫יש לך חולצה להשאיל לו?‬
‫את יכולה להסביר לי...‬ ‫-תביא חולצה!‬
‫תסתכל עליי.‬
‫תיפטר מהגביע.‬
‫אסור שייראו אותך איתו. אתה שומע?‬
‫אתה יכול להגיד לי מי לעזאזל לא נושמת?‬
‫פולו! מי לא נושמת? זין!‬
‫מרינה.‬
‫שימו לב, בבקשה. שימו לב.‬
‫אני צריכה שתצאו מהחדר בצורה מסודרת.‬
‫הייתה תקרית.‬
‫אני חוזרת, בצורה מסודרת.‬
‫תודה רבה.‬
‫תירגע, בבקשה.‬ ‫-איך את יכולה לבקש ממני להירגע? זין!‬
‫השוטרים מדברים עם כולם. הם יקראו לי.‬
‫אתה לא תגיד מילה.‬
‫כי לא ראית כלום.‬ ‫-אבל ראיתי! הוא הרג את מרינה, לעזאזל!‬
‫זה יהיה טיוח!‬
‫רצית להיות החבר שלי, נכון?‬ ‫להיות אחד מאיתנו.‬
‫שאתייחס אליך כשווה לי.‬
‫אז אתה צריך לדעת שאצלנו,‬ ‫אנחנו תמיד מגנים זה על זה.‬
‫כמו שפולו עשה.‬
‫הוא עשה את זה בשבילי.‬
‫ואם היית פותח את הלוקר,‬ ‫הוא לא היה נאלץ לעשות את זה.‬
‫אתה קולט מה עשית, נכון?‬
‫זה הרבה יותר רציני, לעזאזל!‬
‫רוצה את סרט הדיסני שלך?‬
‫כרגע קיבלת את הזדמנות חייך.‬
‫נצל אותה היטב.‬
‫סליחה, אתה גוזמן?‬
‫כן.‬
‫אפשר לדבר איתך לרגע?‬ ‫-למה אני?‬
‫בוא איתי, בבקשה.‬ ‫-איפה אחותי?‬
‫גוזמן.‬ ‫-איפה אחותי?‬
‫תירגע, גוזמן. בוא איתי.‬ ‫-איפה אחותי?‬
‫אמרתי, איפה אחותי!‬
‫תירגע, גוזמן, בבקשה. בוא נדבר.‬ ‫-איפה אחותי? לעזאזל!‬
‫פולו.‬
‫נפטרת מה...?‬
‫יופי.‬
‫הם יגלו. כשהם יחקרו אותי הם יגלו,‬ ‫אני יודע.‬
‫לא, תקשיב לי.‬
‫חזרת הביתה כי היית שיכור.‬
‫ואז ביקשתי ממך בהודעה שתבוא‬ ‫כי קרה משהו רציני.‬
‫תחזור על זה.‬
‫פולו, תחזור על זה.‬
‫הייתי שיכור וחזרתי הביתה.‬
‫האמהות שלי יצאו לארוחת ערב.‬
‫קרלה, חברה שלי,‬ ‫התקשרה ואמרה שמשהו נורא קרה.‬
‫אז חזרתי לבית הספר.‬
‫באיזו שעה עזבת את המסיבה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫בסביבות 21:00, אני חושב.‬ ‫-וחזרת ישר הביתה?‬
‫מישהו יכול לאשר את שעת הגעתך הביתה?‬
‫לא היה אף אחד בבית.‬
‫יש מצלמות אבטחה במתחם הבית שלך?‬
‫אולי נוכל לבדוק את הצילומים‬ ‫כדי לוודא את שעת ההגעה שלך.‬
‫סליחה, אני חשוד?‬
‫לא, אלו בדיקות שגרתיות, אין מה לדאוג.‬
‫אם המצלמות יאשרו את השעה שמסרת לנו,‬ ‫הכל יהיה בסדר.‬
‫סיימנו.‬
‫אתה בסדר?‬
‫קרה משהו?‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫תשמע...‬
‫אולי נכין היום את לוח הזמנים לקיץ?‬
‫בלי לחץ.‬
‫זה יסיח את דעתנו מזה.‬
‫אני לא רוצה להתחרות בשום אליפות.‬
‫אני רוצה להישאר כאן הקיץ.‬
‫ואני לא רוצה לשחק טניס.‬
‫לאבד חבר מהכיתה זה נורא.‬
‫אני לא יכול אפילו לדמיין איך אתה מרגיש.‬
‫אבל החיים נמשכים.‬
‫לא משנה כמה זה קשה, החיים חייבים להימשך.‬
‫אני יודע. ואני רוצה שהם יימשכו.‬
‫אבל אני רוצה שהחיים שלי הם אלה שיימשכו.‬
‫ואני לא רוצה לשחק יותר טניס, אבא.‬
‫זה נגמר.‬
‫שם.‬
‫תודה שבאת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫כשיבדקו את המצלמות,‬ ‫יגלו שהגעתי יותר מאוחר.‬
‫הם יגלו ששיקרתי והם יתפסו אותי.‬
‫לא הייתי צריך להגיד שחזרתי הביתה.‬ ‫זה היה מטומטם.‬
‫-לא. היית שיכור.‬
‫יכול להיות שזה לקח יותר זמן משחשבת,‬ ‫או משהו.‬
‫אנחנו יכולים להמציא משהו.‬
‫אני לא אתן לך להיכנס לכלא.‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫ואתה לא יכול לשלם על זה.‬
‫הרגתי אותה, קרלה.‬
‫זה התקף זעם, את מכירה אותי. לא רציתי.‬
‫אל תדבר שטויות.‬ ‫-אני אשלם על זה.‬
‫חייבים לשמור על קור רוח.‬
‫למה את עוזרת לי?‬
‫כי אתה עזרת לי, והצלת את המשפחה שלי.‬
‫תקשיב לי. אתה ואני לא ביחד.‬
‫יותר מזה, נגיד שאנחנו שונאים זה את זו.‬
‫זה אומר שלא היה לך מניע להרוג את מרינה.‬
‫למה שתרצה את השעון? אתה מבין?‬
‫זה לא הגיוני. לא היה לך מניע.‬
‫לא יחשבו שזה אתה, בסדר?‬
‫אנחנו לא יחד.‬
‫איפה מרינה?‬
‫למה לא מביאים את הגופה שלה?‬ ‫אני רוצה להיפרד.‬
‫צריך לבצע נתיחה שלאחר המוות.‬ ‫-לא אכפת לי מה צריך!‬
‫אני רוצה שיביאו את הבת שלי עכשיו!‬
‫מה קרה? על מה אתם מסתכלים?‬ ‫-אמא, די.‬
‫גוזמן.‬
‫איפה מרינה?‬
‫איפה היא?‬
‫עומאר, אני הולך לבנק. אחזור מיד.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש לנו עשר דקות?‬
‫אני אחפה עליך.‬
‫עד שאבא יחזור.‬
‫בוא.‬
‫אני לא מסוגל להפסיק לחשוב‬ ‫על הילדה המסכנה הזו.‬
‫אני לא יודע מה הייתי עושה אם זו היית את.‬
‫אבא, אני בסדר.‬
‫לא אהבתי את ביה"ס הזה מההתחלה.‬
‫מה הקשר לביה"ס?‬
‫זה יכול היה לקרות בכל מקום.‬
‫את עדיין רוצה לחזור?‬
‫בסדר.‬
‫אם תרצי לחזור בשנה הבאה, תוכלי.‬
‫אבל אני לא רוצה לשמוע על הבחור הזה יותר.‬
‫אני לא רוצה שתתקרבי אליו.‬
‫אני לא רוצה שתעשי כלום מלבד לימודים.‬
‫את יכולה לחזור.‬
‫אבל רק בתנאי הזה.‬
‫לא.‬
‫אם אחזור, זה יהיה בלי תנאים.‬
‫אם אחזור, אהיה תלמידה כמו כולם.‬
‫לא יודעת אם משהו יקרה עם גוזמן,‬
‫או עם מישהו אחר. או אם משהו יקרה בכלל.‬
‫אבל אם אחזור, זה יהיה בלי תנאים.‬
‫רואה? רואה איך הם שינו אותך?‬
‫אבא, אולי לא השתניתי.‬
‫אולי זו לא הייתי אני קודם.‬
‫זו הייתה בחורה שניסתה לרצות‬ ‫את ההורים שלה מעל הכל.‬
‫אולי אני אחרת.‬
‫כמו אחותך?‬
‫לא.‬
‫אני עדיין לא יודעת מי אני.‬
‫אבל אני מתכוונת לגלות.‬
‫אני מקווה שאתה ואמא תוכלו לקבל את זה,‬ ‫ולאהוב אותי.‬
‫אבל אני אהיה אני, אבא. אני.‬
‫אנחנו יודעים מי הרג אותה.‬
‫באחד ביוני, בסביבות 21:30,‬
‫נכנסת לברכה של בית הספר.‬
‫מרינה הייתה שם.‬
‫התווכחתם ויכוח קשה,‬
‫עד שהרמת את הגביע,‬
‫והכית אותה בעורף באמצעותו.‬
‫היא לא מתה מיד.‬
‫מה שאומר שהשארת אותה שם,‬ ‫לדמם למוות.‬
‫בואו איתי, בבקשה.‬
‫זה מה שאנחנו מאמינים שקרה,‬
‫וחשוב מכך,‬
‫זה מה שהשופט מאמין שקרה.‬
‫תחסוך לנו הרבה עבודה אם תאמר לנו‬ ‫איפה למצוא את כלי הרצח,‬
‫הגביע.‬
‫אה, בטח,‬
‫אין לכם שום הוכחה. כלום.‬
‫זה הוא.‬
‫אתה עצור באשמת הרצח של מרינה נונייר.‬
‫מה?‬ ‫-תחזיקו אותו חזק.‬
‫מה לעזאזל את אומרת?‬
‫תתפסו אותו.‬ ‫-מה לעזאזל את אומרת?‬
‫תסתכלי לי בעיניים ותגידי את זה שוב!‬
‫יש לנו עד. אחיך.‬
‫ומניע.‬
‫ההודעה שלה מוכיחה שהיא שינתה את דעתה‬ ‫לגבי העזיבה.‬
‫לכן הרגת אותה.‬
‫סמו! אתה יודע שלא הייתי פוגע במרינה.‬
‫תתפסו אותו!‬ ‫-אתה יודע שלא הייתי פוגע בה, סמו!‬
‫הרגו אותה בשביל השעון.‬
‫היה על הכונן לכלוך על אבא שלה,‬ ‫וביקשנו כסף תמורתו.‬
‫אבל אלה פושעים.‬ ‫הם פרצו לבית שלי, תקפו את אחי.‬
‫קדימה! תסתכלי לי בעיניים!‬
‫השעון היה אצל מרינה.‬ ‫מישהו הרג אותה ולקח אותו.‬
‫אחד העשירים האלה. המרקיזה הקטנה, למשל.‬
‫היא עמדה לאבד הכי הרבה.‬ ‫-השעון לא אצלנו.‬
‫ואין לנו הוכחה לסחיטה הזו.‬
‫יש לכם את הטלפון שהתקשרתי ממנו לאיש הזה.‬
‫אין לך שום הוכחה לדבריך.‬
‫בטח, אני זה שצריך הוכחה‬ ‫כדי להאשים את העשירים האלה.‬
‫ארוחת הבוקר מוגשת.‬
‫יקירתי, את בסדר?‬
‫אני בסדר.‬
‫או שאהיה בסדר.‬
‫זה נגמר.‬
‫בוא, יש פנקייק טעים מאוד.‬
‫יש לך משהו לומר להגנתך?‬
‫כן.‬
‫לכי לעזאזל.‬
‫אפשר לארוז את זה וללכת הביתה.‬
‫שתית מספיק.‬
‫בן זונה!‬
‫אם לא היית עובר לביה"ס שלנו,‬ ‫כל זה לא היה קורה!‬
‫זו אשמתי?‬ ‫-אשמת אחיך הרוצח ואשמתך.‬
‫כי אתה הכרת ביניהם.‬
‫תחיה עם זה.‬
‫לא. יכולת לעצור את זה ולא עשית כלום.‬
‫ישבת ולא עשית כלום, אז אם אתה מחפש אשמים,‬
‫תסתכל במראה!‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫היי, לא! די, גוזמן!‬
‫לטובתך, אל תחשוב אפילו על לחזור לביה"ס,‬ ‫אתה שומע?‬
‫אמרו לך כל כך הרבה פעמים‬ ‫שאת הבעלים של העולם,‬
‫שאת באמת מאמינה בזה.‬
‫נתראה בכיתה, לוקרסיה.‬
‫אם יתנו לך לחזור.‬
‫גוזמן.‬
‫מה אתה עושה פה? רד, בבקשה.‬
‫סמואל צדק.‬
‫אם הייתי מדבר עם ההורים שלי, או עם מרינה,‬ ‫היא הייתה בחיים.‬
‫לא.‬
‫האשם היחיד הוא מי שהרג אותה. אף אחד אחר.‬
‫אחותי מתה.‬
‫אני יודעת, מתוק.‬
‫ואני יודעת שזה כואב מאוד.‬
‫אני יודעת כי...‬ ‫אם משהו יקרה לך, אני אמות.‬
‫וכך גם ההורים שלך.‬
‫אז בבקשה...‬
‫אל תגרום לעוד כאב, בסדר?‬
‫ורד משם כבר!‬
‫אני צריכה לחבק אותך.‬
‫בוא.‬
‫גוזמן!‬
‫בבקשה.‬
‫בוא.‬
‫אם תעשה משהו כזה שוב,‬ ‫ואני נשבעת שאהרוג אותך בעצמי, אתה שומע?‬
‫תודה.‬
‫את תמיד כאן.‬
‫איפה עוד אהיה?‬
‫אני זקוקה לך.‬
‫לא.‬
‫אני זקוק לך, לו.‬
‫- קרלה: אתה בא? אנחנו מחכים לך -‬
‫זה באשמתי.‬
‫עצרו את אחי באשמתי.‬
‫כעסתי עליו כל כך,‬ ‫שחשבתי שהוא היה מסוגל להרוג אותה.‬
‫אתה לא אשם בכלום.‬ ‫-האשמתי אותו.‬
‫והוא לא אשם.‬ ‫-אני יודע.‬
‫חייבת להיות דרך להוכיח שזה לא היה הוא.‬
‫גם אם היינו רואים את הרוצח,‬
‫מי היה מאמין לנו, סמו?‬
‫זה לא יעזור.‬
‫כריסטיאן, אני צריך את עזרתך.‬
‫הוא אחי והחבר הכי טוב שלך.‬ ‫חייבים לעשות מה שאפשר.‬
‫חייבת להיות הוכחה, משהו.‬
‫אתה חייב לעזור לי.‬
‫- קרלה: אתה בא או לא? -‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬