Усім привіт! Добрий вечір!
Хочу виголосити тост за всіх випускників.
Тост за нашу свободу робити все, що нам заманеться.
І що важливіше, тост за те, щоб залишити цю кляту школу раз і назавжди!
Мала, ти зараз блювонеш?
Ходімо.
Я перечеплюся через тебе.
Чого ти вже наїлася? Блювотиння рожеве.
ЕЛІТА
А ти не застарий для «Лас-Енсінас»?
Я б забрала твою вихідну допомогу,
щоб тобі не довелося сюди вертатися.
Що ти тут робиш?
Батьки в курсі?
Так. Я дзвонила тату. Він сказав, що ти тут.
Прийшла тебе підтримати. Ти ж ненавидиш це місце.
А ще хочу глянути, що змінилося.
Спойлер: нічого.
Це я бачу.
А це щось нове.
Хрін його знає, що це.
Це логотип відділу випускників.
Що?
Учні старших класів, з дозволу Вірхінії
наступна година буде присвячена знайомству з «Алюмні»,
нашою новою, покращеною асоціацією випускників.
Присутність не обов'язкова, але ми рекомендуємо прийти.
Тож буде перекличка.
Це мій брат Ектор. А я — Емілія. Ми чекатимемо на вас.
-Покваптеся, бо спізнитесь. -Якого біса?
Я ж тут вчився. Чому я нічого не чув про «Алюмні»?
Учнів на стипендії туди не пускають.
Тоді звідки ти знаєш?
Лу залучила зв'язки у Нью-Йорку, і мене прийняли.
Членство відкриває неймовірні зв'язки.
Завдяки «Алюмні» мене взяли стажуватися в ООН.
Попри тих двох.
Вважали, що стипендіатка, як я,
не гідна представляти школу «Лас-Енсінас» за кордоном.
Що тільки не робили, щоб мені завадити.
Парочка паскуд.
Остерігайся їх.
Вам конче треба було робити ремонт цілого крила?
Ви ж казали, що лише купите нові меблі.
«Алюмні» потрібен підхожий простір для нових занять.
Яких нових занять?
Вірхініє, що за ворожість?
Просто не розумію, навіщо вам цілий клуб,
якщо я можу керувати «Алюмні зі свого комп'ютера…
Саме тому ти більше не керуєш.
Що?
Асоціація існує завдяки внескам наших батьків.
Пнися скільки хочеш, ти не маєш права голосу.
І ніколи не було.
Хочеш щось сказати?
Тоді подзвоню батькам по гучному зв'язку. Хай послухають.
Тут круто, правда?
Дуже симпатично.
Хіба ні?
Краса.
Що ж, Вірхініє, пробач, але тобі час іти.
Старшокласники прийдуть оцінити залу.
Через тебе їм буде некомфортно.
Тебе провести?
Немає потреби. Дякую.
Треба, щоб вона затямила: сюди без запрошення не можна.
Ні їй, ні будь-кому.
Я президент «Алюмні».
Повністю оновленого.
Це моя сестра, віце-президентка.
Навчальний рік вже добігає кінця.
Сподіваюся, ви сяк-так закінчите «Лас-Енсінас».
Але ні школа, ні ми не хочемо чути від вас «Прощавайте»,
а швидше: «Коли нова зустріч?»
Ми доклали значних зусиль і вклали силу грошей…
«Алюмні» того варті.
Ми багато вклали у створення простору,
де зможемо розслабитися, бути собою
і комфортно проводити дозвілля
з однодумцями, будувати зв'язки…
Це унікальне місце лише для обраних.
А зараз ми набираємо нових учасників.
Для «Лас-Енсінас» головне — дисципліна, досконалість і здобутки.
Для нас головне — задоволення, свобода і зв'язки.
Для членства вам потрібен куратор, який вирішить чи гідні ви бути в «Алюмні».
Один куратор — один кандидат.
Тож починайте шукати.
І пам'ятайте, ми хочемо, щоб «Лас-Енсінас»…
Екторе?
Ми хочемо, щоб «Лас-Енсінас» назавжди залишилася частиною вашого життя.
Частиною життя, каже.
Хай іде в дупу.
Мені для повного щастя бракувало
клубу, яким керують двоє пихатих шмаркачів,
коли я хочу одного: залишити цю школу
і не ступати сюди ні ногою.
Як і ми всі.
А мені буде сумно йти.
Повір, коли підеш, сумувати не будеш.
Далмаре!
Привіт!
-Як ти? -Добре, а ти?
Капець! Що це робиться? Вони що, пара?
Схоже на те.
Шкодуєш, що відпустив її?
Якби поважав її і не морочив голову…
Кажеш це мені після того, як сама…
Що сама?
Ходімо поговоримо.
Про що? Про Соню?
На бога, Ніко. Забудь. Ні.
-Можна її на два слова? Переживеш? -Ні…
-Не знаю. -Я теж.
Виживеш. Ходімо.
Ні…
Не переймайся через документи.
Каже багата біла іспанка.
Мені не все одно.
Я просто хочу, щоб ти перестав себе накручувати.
По-перше, так ти документів не отримаєш.
По-друге, ти отримаєш виразку.
-Може, одружимось? -Що?
Заради документів. Я не така дурна.
Це не так, як у кіно.
Підпис не робить тебе іспанцем.
Ні.
Вибач.
Не знаю, що ти робиш, але вибач, що завадив.
Я вже й забув,
що ти тут вчишся.
Ми знайомі?
Я тебе знаю.
З інстаграму.
Я не асоціював тебе з «Лас-Енсінас».
Коли я побачив в «Алюмні»,
ледь не впав.
Ясно. Добре.
Радий знайомству. Чого ти хочеш?
Не психуй. Я проявляю привітність.
Привітність з голим торсом? Ну, не знаю.
Я буквально напівголий.
Звідси…
і аж сюди.
Якщо серйозно, я хочу стати твоїм куратором.
Що?
Кожному кандидату потрібен поручитель.
Найкращий куратор — президент.
Добре. Гаразд.
Це якщо мене цікавить членство.
Звісно, цікавить.
-Я про це не думав. -Нема жодної причини не хотіти.
Назви одну.
Таким, як я, там не місце.
Таким, як ти.
Тобто мені там не місце.
По-моєму, ти ідеальний кандидат.
Хочеш в душ?
Сьогодні така спека…
Що ти робиш?
Можеш дивитися.
Я це люблю.
Що означає татуювання?
Зробив в університеті.
Приходь у клуб, добре?
Я тобі все покажу. Познайомимося, тоді вирішиш.
ІВАН
ВІДЕОДЗВІНОК
ДЖОЕЛ ВХІДНИЙ ВІДЕОДЗВІНОК
Повірити не можу.
-Ти… -Справді, Хлоє, подумай.
Ти себе чуєш? Що це за послуга?
Я не покину Еріка. З якого дива? У нас усе офігенно!
Ти не здатна дати йому стабільність.
-Що, пробач? Звідки ти знаєш? -Хлоє…
Нас викликають у відділок.
Потім поговоримо.
Мамо?
Твій телефон вимкнений. Що я мала робити?
Мабуть, її алібі непереконливе,
якщо копи й далі її допитують.
ТАК, ЩО СТАЛОСЯ?
Що, на мою думку, сталося? Я не думаю, я знаю.
Це Хлоя підштовхнула Рауля до краю, буквально чи психологічно.
Начхати. Це вона.
Чи в мене є докази? Ні, сонце.
Якби були, її б уже посадили.
Я не маю ні доказів, ні сумнівів.
Хтось точно мав щось бачити.
Прошу, якщо ви щось бачили і зараз дивитеся це відео,
хай що ви бачили,
будь ласка, не мовчіть.
Скільки разів можна нас допитувати? Хочуть посадити.
-Поїдемо з країни. -Ні, більше ні.
А є варіанти?
І що, покинемо Івана?
Він знати нас не хоче.
І я пообіцяла йому, що поїду, тож…
Коли пообіцяла?
Не знаю. Коли він їхав.
-В обмін на що? -Що?
Таке просто так не обіцяють.
Ні на що.
Якщо син не хоче мене бачити, я просто поїду.
-У Буенос-Айрес. -То чого ти досі тут?
Чекала, поки він повернеться. Щоб спробувати налагодити стосунки.
Це правда.
Так. Але «в обмін ні на що» — брехня.
Що ж…
І нащо я взагалі спитала?
Доцю, послухай.
Ти не думала, що твій роман з психопатом
і його рекордне вільне падіння — знак того, що нам треба поїхати?
Слухай, мамо.
Я нарешті починаю вписуватися. Я чудово ладнаю з хлопцем.
І ми з тобою знову живемо разом і терпимо одна одну. Я не поїду.
Поговори з юристом батька Івана.
-З Хосе-Луїсом? -Хай нас представляє…
Ти знаєш, скільки він дере?
-То трахни його і домовся! -Зараз як…
Гей!
Я попросила рекомендації у «Клуб-дель-лаго».
Про тебе кажуть тільки хороше.
Узяти тебе бар-менеджером — честь для мене.
По зарплатні не скажеш.
Я підвищу. Обіцяю.
А поки що?
Радіти перспективам?
Так. Стара пісня.
Можеш почати завтра?
Це експлуатація нужденних.
Пане, вітаємо на борту.
Омаре, ти не мусиш, якщо не готовий.
Не поспішай.
Я маю повертатися до життя.
Але ти не готовий.
Готовий. Так каже Матео.
Той твій психотерапевт не…
Тату, ти його не любиш.
Дістав уже!
Знов те саме: батько і син.
Що?
Ми вчотирьох.
Разом.
Сваримося, як завжди.
Але разом.
За кілька днів я повертаюся в Нью-Йорк.
Саме так, доцю. Дай мені насолодитися цим моментом.
Ти не даєш мені ані хвилини спокою.
Ой, мамо.
Віднесемо речі Омара в його кімнату.
Ходімо.
Дай сюди.
Що таке?
Чорт, Омаре!
Що ти тут робиш?
Надя?
Так. Рада познайомитися во плоті.
Чорт!
Омаре, зачекай.
Перепрошую. Вибачте.
Омаре!
Мені не вистачило грошей на житло.
Ти був у батьків, тож я попросив Далмара.
А мене питати не треба?
Я думав, ми друзі, і не хотів турбувати.
А не спало на думку пожити в Івана?
Чому тут?
Бо тут… я наче вдома.
З вами я наче вдома.
Омаре…
Надю, прошу, не втручайся.
-Не треба. -Надя?
-Дуже приємно, я… -Далмаре, чорт забирай!
То я весь цей час платив за кімнату,
а ти жив тут задарма?
Не хвилюйся, гаразд?
Я зберу речі і спатиму на дивані.
Ти сказав це, коли я їхав до батьків.
-Знаю. -Ніякого дивана. Вибач.
Досить, Омаре.
-Послухай її. -Не лізь, чорт забирай!
Джоеле, я люблю тебе.
Дуже люблю.
Але це мій дім.
Мені потрібен спокій.
А твоя присутність
буде каламутити мені думки і почуття.
І зусилля всіх місяців коту під хвіст.
Ти маєш зрозуміти. Я хочу захистити себе.
Гаразд.
Гаразд, я піду.
Чорт, прояви співчуття.
А мені не хочеш поспівчувати, Далмаре?
Малий, ти чув мого сина.
Тату.
-Забирайся. -Так, я зберуся і…
Дідька лисого ти підеш посеред ночі. Спи у мене.
Місця мало, але… Чуєш?
Відвали, Далмаре!
Кімната моя. Роблю, що хочу. Якісь проблеми?
Не варто було знову відкривати заклад.
Будуть лише збитки.
Це зміниться, мамо.
Чому ти не можеш змиритися, що ми банкрути?
Продаймо все і забираймося звідси.
-Він у мене запрацює, повір. -Так? І як?
З твоєю ґрунтовною фінансовою освітою?
Революційними бізнес-ідеями?
Ти ж ні чорта не тямиш.
Ще й надто горда, щоб попросити в мене допомоги чи поради.
-Не знаю. -Я чекатиму внизу.
Бляха! Ці двоє?
Це сім'я Кравіц!
Ти їх знаєш?
Так, зі школи.
Вони вже закінчили. А тепер керують асоціацією випускників.
Ясно.
А що, вони знамениті?
Кравіци?
Це одна з десяти сімей,
які фактично володіють цією країною.
Розбагатіли в 1960-х за допомогою…
Сама знаєш.
Ні, не знаю.
Пупсику, тутешньої версії нашого Відели…
Не розумію, про що ти.
Облиш! Громадянську війну не проходила?
Ми туди ще не дійшли.
Тоді все ясно.
Скажімо так, доцю.
Волдеморт, Той-Кого-Не-Можна-Називати, правив цією країною багато років.
За часів диктатури кілька сімей розбагатіли.
І стали ще багатшими, коли він помер. Вгадай, хто був серед них.
Кравіци.
Атож.
У них є будівельні компанії, готелі, банки, авіакомпанії, інвестиційні фонди…
Супермаркети, футбольні команди, приватні дороги,
юридичні фірми. А ти гаєш час на якогось сквотера,
коли у школі є Кравіц?
Мені продатися йому за сто верблюдів?
Сто верблюдів? Він дасть сто мільярдів!
-Вони в нього є, а ти того варта. -Так.
У нього до біса грошей. І погодься, він доволі милий.
А ще він дуже ґей.
Подивися на це інакше. Голубки коштують стільки само.
Не кажи «голубки».
Добре, доцю. Ґеї, гомосексуали.
Кажеш, юридичні фірми?
Інвестиційні фонди…
ЛУЇС
Я ВНИЗУ, У БАРІ. БІЖИ СЮДИ. ЦЕ ЩОДО ТВОГО БАТЬКА.
Що це?
Номер телефону, який я проніс у в'язницю твоєму батькові.
І нащо ти це робиш?
Ти помогла його заарештувати, а я поможу тобі підтримувати зв'язок.
Послуга за послугу.
Ясно, дякую.
Ісо…
Я б сказав раніше, але ти ігноруєш дзвінки
і повідомлення…
Я уникаю контакту, Луїсе. Не знаю, чому тобі це невтямки.
-Чому ми не можемо бути друзями? -Бо я не хочу.
Це безглуздо.
І я не хочу.
Тепер ми квиті, ясно?
Не дзвони. Не пиши. Не хочу мати з тобою нічого спільного.
Я висловилася чітко, хоч і з акцентом.
Дякую.
Гей, що сталося?
Нічого. Вставай, бо запізнишся.
ІСПАНСЬКА ІММІГРАЦІЙНА СЛУЖБА
УХВАЛА: ДОБРОВІЛЬНЕ ПОВЕРНЕННЯ
От лайно!
Більше ніяк не оформиш документи.
Мене виженуть зі сраної країни.
Хочеш, одружимось?
-Краще хай депортують. -Чого ти?
Я зроблю тебе щасливим.
Доведеш мене до сказу.
Вилупок.
«Співпраця з поліцією може посприяти процесу легалізації».
Легко. Дізнаємося про якийсь паскудний злочин. Ти їх здаси.
І все.
Не хвилюйся.
Щось придумаємо.
Побачиш.
Мені треба до школи.
Я ввечері прийду по речі, добре?
Я ж сказав, живи скільки треба.
Ні, не хочу щодня бачити сумну мармизу Омара.
Але де ти житимеш?
Іван дозволив пожити в нього до його повернення.
То ви дружите? Ви…
Так, насправді…
Усе добре. Ми піддалися кожен своєму еґо.
Але все вже добре.
Я можу бути кураторкою лише однієї. Переконайте мене.
Як власниця «Ісадора Хаус»,
можу запропонувати приміщення, крім клубу,
де можна тусити, відпочивати, розважатися.
Задоволення, свобода і зв'язки
у найбільшій імперії нічного життя — усе до послуг «Алюмні».
Звісно, за першої потреби.
Добре. Дякую, Ісадоро.
Хлоє?
Так?
Що запропонуєш «Алюмні»?
Ну…
бажання стати однією з вас.
Я зроблю все можливе, щоб створити приємну атмосферу.
Розвиватиму клуб, як тільки зможу.
Це буде моїм пріоритетом.
Пустопорожні балачки.
Як я перевірю, чи це твій пріоритет?
Ні помацати,
ні притягти до відповідальності.
Дякую вам обом.
Я дам знати, кого обрала.
Чорт…
Екторе, я хочу додому.
Я вип'ю, зроблю один дзвінок, і підемо.
-У мене ще купа справ. -Емі, розслабся.
Що будеш?
Нічого.
Що це таке?
Я його вижену.
Давай. І хай Вірхінія теж його вижене.
Чому? Він нікого не кривдить.
Поглянь.
Бідний хлопець.
Атож. Злидар. Чого він тут спить?
-Він на стипендії, а ми… -Емі, досить.
Побачимося вдома.
Ти так ним одержимий?
Не ревнуй.
Я спатиму з тобою, якщо хочеш.
Ти не прийдеш додому. Я не дурна.
«ІСАДОРА ХАУС»
Ісадоро, ці троє постачальників не хочуть нас обслуговувати.
Я їх розумію, з огляду на прибуток того місяця.
Скажи правду.
Мені не підвищать платні, бо ти плануєш закрити клуб?
Ні.
Про що ти? Сонце, це просто складний період.
Просто чорна смуга.
Кузене!
-Ніко, йди сюди! -Ні, не…
Що таке?
Він мене пасе.
Як справи? Як ти, кузене?
-Привіт. -У нас усе супер.
Сядь випий з нами.
Спробуй розслабитися і не вдавати мого батька.
-Я дбаю про тебе. -То не треба.
Не знаю, розважся, потанцюй, трохи пофліртуй.
Але якщо вона в тебе закохається, не мороч їй голову.
Знову за своє.
Ти сам в усьому винен.
Дістали ці кпини. Просто кажу.
Я до вбиральні.
-Сумуватимеш? -Так.
Коли полетять голови?
-Що? -Коли ти почнеш звільняти людей?
Так мало я ніде не працював.
Гей, Хлоє. Що?
Годі тобі, Ніко, припини це нарешті.
Серйозно. Я цього не зроблю.
Хіба не бачиш? Йому краще, ніж будь-коли.
-Звісно. Ось чому. -Почалося.
Він зараз високо літає, але може впасти і розбитися через тебе.
Звідки ця упередженість до мене?
Серйозно. Не бачиш, що я йому допомагаю? Бо це так.
Перепрошую? Ти?
Так, я.
Йому краще завдяки пігулкам і терапії. Ти ні до чого.
Ти протилежність рішення. Ти проблема. Ти нестабільна.
Ти токсична. Ти деструктивна.
Чорт, мабуть, Ерік мав рацію.
Тобі потрібна дівчина, щоб тобі приділяли увагу.
Розумію, тобі бракує Росіо і Дідака,
і тобі кепсько, коли ти не липнеш до Еріка цілий день.
Але, любий, — і я кажу це з усією любов'ю до тебе, —
дай хоча б нам бути щасливими.
Іди вже.
Залиш нас удвох.
Іди. Не бачиш, у якому вона стані?
Який козел.
-Забий. -Який козел.
Звільнити людей і закритися — це не рішення.
Навпаки, друже. Треба, щоб «Ісадора Хаус»…
розрісся.
Щоб став потужним і незабутнім.
Найняти більше людей. Ось що нам треба.
Сонце, щоб заробити гроші, треба їх витрачати.
У тебе нема цих грошей.
Розвеселити тебе плітками?
Будь ласка.
Мала, Ісадора банкрут.
-Що? -Чесне слово.
Серйозно?
Я можу взяти кредит.
Ще? У тебе їх десь п'ять.
Так, ще. Скільки буде треба.
А через «Алюмні» знайду інвесторів.
Через «Алюмні»? Клуб випускників?
Так, не дивися так.
Ти не уявляєш, який ексклюзивний клуб вони заснували у школі.
Серед них є купа багатіїв, тож я знайду інвесторів.
Звідки ти знаєш?
Далмар сказав. А йому сказав Омар.
Омар дуже боїться, що його звільнять,
бо компанія без грошей.
Але Іса ходить і розказує, що в неї все супер.
Прикидається. Нічому не вір.
Ти серйозно?
Знаєш що?
Ти наймеш працівників.
Мені потрібні офіціанти, танцюристи, охорона.
І прибиральників. Це важливо.
«Ісадора Хаус» буде величезним.
Люблю тебе.
Ісо…
-Привіт. -Що таке?
Можна нам інший столик?
Якісь проблеми?
Так, хочемо більше світла.
У темряві комфортніше цілуватися.
Вибач.
Я перегнув. Вибач. Дуже непрофесійно.
Я негайно пришлю когось.
Ні, Омаре. Не «негайно», а вже.
Я зайнятий. Можеш зачекати 10 хвилин?
Зробиш це зараз за сотку?
Як щодо цього?
Дідько. Добре.
Дякую.
Ні, лиши тут. Я постережу. Ти ж на секунду.
-Добре. -Так.
«ІСАДОРА ХАУС»
ДОХОДИ І ВИТРАТИ ЗА МІСЯЦЬ
Що?
Привіт.
Що ти робиш?
Як спалося, зайцю?
А клуб крутий, скажи? Тут можна робити, що хочеш.
Навіть почуватися як удома.
У тебе немає дому.
Чи ти мене шукав?
Га?
Пусти.
Бачиш усе це? Із цим можна робити що заманеться.
Безкоштовно.
Повний доступ для всіх учасників.
Якщо тобі потрібен куратор, розумієш.
Спи тут.
Будь моїм гостем.
В обмін на що?
Чому ти це для мене робиш?
Що ти хочеш натомість?
Щоб тобі було весело з нами.
Це головна мета «Алюмні». Насолода.
Знайомство з такими, як ми, і чудово…
Але я не такий, як ви.
Але можеш вирости і стати одним із нас.
Доброго ранку!
Доброго ранку, Ісадоро.
Ось.
Дякую. Що це? Документи на вступ до «Алюмні»?
Твоя звітність.
Борги.
Ще борги.
І ще більше боргів.
Схоже на список пропущених дзвінків.
Звідки це в тебе?
Правдиві дані.
А не казка, яку ти мені вчора парила.
Якщо чесно, я не люблю бути кураторкою брехливих банкрутів.
Гарного дня.
Робиш усе, що б потрапити в клуб.
Навіть викрила однокласницю.
Мої вітання.
-Я буду твоєю кураторкою. -Дякую.
Ви ж з Ісадорою не подруги?
-Що? -Я можу стерпіти зраду однокласниці.
Але не подруги.
У клубі нам потрібна атмосфера гарного настрою та єдності.
А не удари у спину і токсичне лайно.
-Чому ти пропонуєш мені роботу? -Ти без грошей.
Додому мені не можна, а на роботу — нехай?
Просто хочу допомогти.
Я не кажу, що мені це не треба, але не знаю, може, ти допомагаєш
з почуття провини.
Джоеле, не будь таким упертим.
Що ти там побачив?
Я подумаю і відповім, добре? Бувай!
Але, Джоеле, не…
Дякую.
Що?
Що таке?
Нічого.
Ні, скажи. Що таке, Іване?
Нам є про що поговорити, чи не так?
Знаю, але, може, іншим разом?
Зараз я хочу лише цього.
Що? Що таке, Іване?
Чому ти мене продинамив?
Я не динамив.
Я як називається те, що ти зробив?
Не з'явився, нічого не сказав,
ігнорував дзвінки…
Чорт.
То що?
Це не правда?
Серйозно?
Ти не міг зачекати? Я просив тебе, чорт забирай.
Так, але я думав про це тижнями…
А я? Я тижнями чекав на тебе!
Я теж за тобою сумував, Джоеле, але я не міг…
Я не хотів бути ручною поклажею.
-Ясно? -Тобто?
Що б я там робив, Іване?
Я б тебе бачив лише у твій вільний час,
наче утриманець.
Джоеле, ти міг робити все, що хотів. Що завгодно.
Курс англійської для вдосконалення.
-Ти себе чуєш? -Подорожувати. В Африці гарно.
Ти чуєш, що кажеш? Це ж і є утриманець!
Пробач, що я захотів лишитися,
спробувати довчитися, вдосконалитися самостійно.
Самостійно? Я оплачую твоє навчання.
Слухай, Джоеле…
Пішов ти, Іване. Пішов ти.
Паскудство…
Що сталося?
Будь моїм куратором.
Я хочу в «Алюмні».
Добре. Сідай, поговоримо.
Давай.
Хоч у тебе стояк на того нахабу, його треба випробувати.
Я це зроблю. Як ти випробуєш свою?
Хочу розважитися. Для цього й ми створили клуб.
Може, трохи пограємо?
У що?
Доведемо їх до краю. Вони ж так хочуть у клуб.
Та буквально запродала однокласницю, а цей тебе благав.
Він не благав, Емі.
Влаштуємо справжнє випробування. Побачимо, чи справді вони хочуть до нас.
І на що здатні, щоб стати одними з нас.
Екторе?
До краю. І якщо він пройде, робитимеш, що схочеш.
Ти дозволиш мені робити з ним, що захочу, і не заважатимеш?
Тоді чудово.
До краю. Давай.
Привіт!
-Провести? -Підвезти додому?
-Ні, не турбуйся. -А, так.
У тебе немає дому. Або є.
-Ти не пояснив, чому… -Хочеш випити?
Не знаю. Звідки такий запал?
Так, ходімо.
Переклад субтитрів: Надія Сисюк