Hej, allihopa!
Jag vill utbringa en skål för alla sistaårselever.
Skål för friheten och för att kunna göra vad fan vi vill.
Och skål för att vi får lämna den här jävla skolan en gång för alla!
Måste du spy?
Kom.
Du gör så att jag ramlar.
Vad fan har du ätit? Din spya är rosa.
ELITSKOLAN
Är inte du lite gammal för Las Encinas?
Jag kunde ha hämtat avgångsvederlaget åt dig och besparat dig besväret.
Vad gör du här?
Vet pappa och mamma?
Ja, pappa sa att du skulle vara här.
Jag ville hålla dig sällskap, du hatar ju skolan,
och se om den hade förändrats.
Spoilervarning: Nej.
Jag ser det.
Fast det där är nytt.
Jag vet inte vad det är.
-Alumnis logga. -Va?
Till er sistaårselever:
Under den närmaste timmen ger Virginia er tillfälle
att bekanta er med vår nya och bättre alumniförening Alumni.
Det rekommenderas men är frivilligt att delta.
Närvarokontroll görs.
Min bror Héctor och jag Emilia väntar på er.
Skynda er, annars kommer ni för sent.
Varför känner inte jag, som tidigare elev, till Alumni?
Stipendiater är inte välkomna.
-Och varför känner du till den? -Lu hjälpte mig att få en plats.
De har ett otroligt kontaktnät.
Jag fick min praktikplats på FN via Alumni.
Trots de där två.
En stipendiat som jag är inte en ideal skolrepresentant utomlands.
De gjorde allt för att stoppa mig.
Kräk är vad de är. Passa dig för dem.
Behövde ni verkligen renovera en hel paviljong?
Ni skulle ju bara köpa nya möbler.
Alumni behöver en lokal som passar de nya aktiviteterna.
Vilka är de?
Du är så motsträvig, Virginia.
Jag förstår inte varför ni behöver en lokal
när jag kan sköta Alumni från en mapp på datorn med…
Det är en orsak till att du inte längre ska vara ansvarig.
Vadå?
Allt detta har skänkts till skolan av våra föräldrar.
Bli du arg om du vill, men du har inget att säga till om.
Som om hon nånsin haft det.
-Men… -Ville du säga nåt?
Jag sätter föräldrarna på högtalaren så att de också får höra.
Är det inte snyggt?
Väldigt tilltalande.
-Visst? -Jättefint.
Nu är du tyvärr tvungen att gå, Virginia.
Snart kommer eleverna hit.
De kan inte slappna av om du är här.
Ska jag följa dig ut?
Tack, men det behövs inte.
Vi måste göra det klart för henne att ingen kommer hit oinbjuden.
Jag är Alumnis ordförande.
-Helrenoverat. -Helrenoverat.
Detta är min syster och vice ordförande.
Läsåret närmar sig sitt slut.
Förhoppningsvis klarar ni er examen och lämnar skolan,
men varken skolan eller vi vill att det slutar där.
Vi undrar när vi ses nästa gång.
Vi har jobbat hårt och lagt mycket pengar…
-Det är Alumni värt. -Ja, Alumni är värt det.
Vi ville skapa ett rum där man kan koppla av,
vara sig själv och tillbringa fritiden med likasinnade, nätverka…
Bara några få utvalda får en inbjudan.
Och just nu söker vi nya medlemmar.
Las Encinas tre grundpelare är disciplin, excellens och meriter.
Medan våra är nöje, frihet och kontakter.
Den som vill vara med behöver en fadder som avgör om ni är av det rätta virket.
Bara en kandidat per fadder. Börja leta på en gång.
Kom ihåg att vi vill att Las Encinas…
Héctor?
Vi vill att Las Encinas ska vara en del av era liv för alltid.
"En del av mitt liv", sa hon. Det kan hon fetglömma.
Det allra sista jag behöver just nu är en klubb som drivs av två mallgrodor.
Jag vill för fan bara få lämna skolan och aldrig sätta foten här igen.
Det gäller oss alla.
-Det känns sorgligt att sluta. -Tro mig, den känslan försvinner fort.
Dalmar!
-Hej! -Hej.
-Hur mår du? -Bra. Själv?
Det var som fan… Är de ihop nu, eller vadå?
Det verkar så.
Du ångrar att du släppte taget om henne, va?
Om du inte hade lekt med hennes känslor…
Ska du säga? Efter det du…
-Efter vadå? -Kom, vi måste prata.
Om Sonia? Släpp det, Nico.
Får jag låna henne en stund? Klarar du dig utan henne?
-Vet inte. -Inte jag heller.
-Jo, kom nu. -Nej…
-Få inte panik över uppehållstillståndet. -Ska en rik, vit spanjorska säga.
Jag bryr mig, men du måste sluta grubbla på det dagarna i ända.
Det leder ingenvart, men det ger dig magsår.
-Om vi gifter oss? -Va?
För uppehållstillståndet. Dum är jag inte.
Det är inte som på film. Man blir inte spansk medborgare så lätt.
Nej.
Ursäkta.
Förlåt för att jag stör dig i vad du nu gör…
Jag hade glömt
att du pluggar här.
Känner vi varandra?
Jag känner igen dig.
Från Instagram.
Men jag visste inte att du gick här.
Och när jag såg dig förut…
-Det var en chock. -Jaha.
Trevligt att träffas. Vad vill du?
Jag försöker bara vara trevlig.
Trevlig och samtidigt halvnaken?
Ja, jag är halvnaken.
Härifrån…
…och hit.
På allvar nu… Jag vill bli din fadder i Alumni.
Va?
Alla kandidater behöver en person som går i god för dem.
Vem vore bättre än ordföranden?
Jaha, ja…
Jag måste väl också vara intresserad av att gå med?
Klart du är.
-Tanken har inte ens slagit mig. -Det finns inga skäl att avstå.
-Nämn ett. -Såna som jag har inget där att göra.
-Såna som du. -Jag hör inte hemma där.
Jag tror att du passar perfekt där.
Ska vi ta en dusch?
I den här värmen…
Vad gör du?
Titta på, du.
Jag gillar det.
Vad betyder tatueringen?
Det är en universitetsgrej.
Kom förbi klubben, så visar jag dig runt. Bestäm dig när du har lärt känna oss.
VIDEOSAMTAL
JOEL RINGER
-Helt otroligt, alltså. -Tänk på saken.
Hör du hur du låter, vad du ber mig om?
Varför skulle jag dumpa Eric? Vi har det jävligt bra ihop.
-Du ger honom inte stabilitet. -Vad vet du om det?
Chloe…
Vi måste till stationen.
Vi pratar mer sen.
Mamma?
Din mobil var inte på. Vad skulle jag göra?
Hennes version är väl inte övertygande om polisen fortsätter fråga ut henne.
VAD TROR DU HÄNDE?
JA, VAD HÄNDE?
Vad jag tror hände? Jag tror inte, jag vet.
Chloe knuffade Raúl, om så fysiskt eller mentalt.
Strunt samma. Det var hon.
Om jag har bevis? Nej, vännen.
Då hade hon suttit i fängelse.
Jag är säker men saknar bevis. Nån måste ha sett nåt.
Den som tittar på det här och själv såg nåt,
vad det än må vara, träd fram och berätta.
Hur många gånger ska vi bli förhörda? De är ute efter oss.
-Vi lämnar landet. -Inte igen.
-Vilka är alternativen? -Ska vi överge Iván?
Han vill inte veta av oss.
Dessutom lovade jag att åka härifrån…
-När lovade du det? -Innan han åkte.
I utbyte mot vadå? Det är inget man lovar bara så där.
Inte i utbyte mot nåt.
Om min son inte vill veta av mig, åker jag väl till Buenos Aires.
Så vad gör du kvar här?
Jag väntar på att han ska komma tillbaka och få chans att prata med honom igen.
-Det är faktiskt sant. -Men inte det om utbytet?
Alltså…
Varför frågar jag ens?
Hör på nu.
Har det slagit dig att det som hände ditt psykfall till ex,
och att han föll fritt, är ett tecken på att åka härifrån?
Mamma…
Jag börjar äntligen passa in. Jag har en kille som jag trivs med.
Du och jag står ut med att bo ihop.
Jag stannar.
Prata med Iváns pappas advokat.
-José Luis? -Anlita honom.
Vet du vad han kostar?
-Knulla honom och få rabatt. -Din lilla…
Hallå!
Jag bad Club de Lago om referenser. De har bara bra saker att säga om dig.
Jag skulle vara stolt över att ha dig som barchef.
-Det märks inte på lönen. -Jag lovar att den blir högre sen.
Och fram till dess? Då får jag betalt i att synas.
-Det är alltid samma visa. -Kan du börja imorgon?
Ni utnyttjar de behövande.
Välkommen ombord.
Du behöver inte göra det om du inte känner dig redo.
-Ingen brådska. -Jag måste börja leva mitt liv igen.
-Du verkar inte redo. -Jo. Mateo tycker det.
-Jo, men din terapeut… -Jag vet att du inte gillar honom.
-Du är så jobbig. -Nu börjas det igen…
Vad är det?
Alla fyra.
Tillsammans.
-Grälande som vanligt. -Men vi är tillsammans.
Jag flyger till New York om några dagar.
Just därför vill jag njuta av stunden, hjärtat.
Ni ger mig inte en lugn stund.
Mamma…
Vi ställer Omars saker på rummet.
Kom.
Ge mig den.
Vad händer?
Vad fan, Omar!
Vad gör du här?
Nadia?
Ja. Kul att ses kroppsligen.
För fan!
Vänta.
Ursäkta.
Omar!
Jag hittar inget som jag har råd med.
Du var inte här, så jag frågade Dalmar.
Varför frågade du inte mig?
Jag trodde att det var bra mellan oss. Jag ville inte störa.
Ja, men varför tog du inte Iváns rum?
Varför just här?
För att det känns som hemma. Jag känner mig som hemma med er.
Omar…
Lägg dig inte i, Nadia. Inte du.
Nadia?
-Trevligt att träffas. Jag… -Vad fan, Dalmar…
Jag har alltså betalat för rummet, och du har bott här gratis?
Tänk inte mer på det. Jag tar mina saker och sover på soffan.
Det sa du innan jag flyttade också.
-Jo, jag vet. -Soffan kan du glömma. Tyvärr.
Nu räcker det.
-Lyssna på henne. -Lägg er inte i!
Jag älskar dig, Joel.
Väldigt mycket.
Men det här är mitt hem. Här behöver det vara lugnt.
Att ha dig här rör till det i skallen och hjärtat på mig.
Jag har lagt ner så jävla mycket arbete.
Du måste förstå, jag behöver skydda mig själv.
Okej. Jag ska gå.
Var lite omtänksam.
Vad sägs om att vara omtänksam mot mig?
Grabben, du hörde min son.
Pappa.
-Gå härifrån. -Jag ska bara hämta mina grejer…
Fan heller. Så här sent? Du får sova inne hos mig.
Det är ont om rum, men…
-Ser du? -Nu räcker det, för fan.
Jag gör vad jag vill med mitt rum, eller hur?
Du borde inte ha öppnat lokalen igen. Den dras med förluster.
Det kommer att förändras.
Varför accepterar du inte att vi är bankrutta?
Sälj allt, sen lämnar vi den här skiten.
-Vi kommer på fötter igen. -Jaså? Hur då?
Med din ekonomiska spetskompetens? Dina banbrytande affärsidéer?
Du har ingen jävla aning.
Och dessutom förbjuder din stolthet dig att be mig om råd.
Jag går ner.
Vad fan… De två?
Det är Krawietz.
-Känner du till dem? -Ja, från skolan.
De pluggade där förut. Nu driver de alumniföreningen.
Är de kända eller nåt?
Krawietz?
En av tio familjer som man kan säga äger detta land.
De gjorde sig en förmögenhet på 60-talet tack vare…
Du vet.
Nej.
Gumman, det här ställets egen Videla…
Jag vet inte vilka det är.
-Har du inte läst om inbördeskriget? -Vi har inte kommit så långt.
Det förklarar saken.
Voldemort, han som inte får nämnas, styrde landet i många år.
Diktaturen gjorde många familjer svinrika.
Efteråt blev de ännu rikare. Gissa vad en familj heter.
-Krawietz. -Precis.
De äger byggfirmor, hotell, banker, flygbolag, investeringsfonder…
Mataffärer, fotbollslag, privata motorvägar och advokatbyråer.
Du väljer alltså en husockupant när en Krawietz går på skolan?
-Ska han få köpa mig för hundra kameler? -Hundra? Hundra miljarder menar du.
-Det är du värd. -Ja.
Han är tät. Och rätt snygg också.
Och väldigt gay.
Strunta i det. Fjollors pengar är värda lika mycket.
-Säg inte "fjollor". -Jaja, gaypersoner, homosexuella.
Sa du advokatbyråer?
Investeringsfonder…
LUIS: JAG ÄR I BAREN SKYNDA DIG HIT, DET GÄLLER DIN PAPPA
Vad är det?
Numret till mobilen jag smugglat in i fängelset.
Varför gör du så här?
Du såg till att han anhölls, så jag hjälper er att hålla kontakten.
Tjänster och gentjänster.
Tack.
Isa…
Jag ville berätta tidigare,
men du svarar inte i telefon eller svarar på sms…
Jag vill inte ha med dig att göra. Varför förstår du inte det?
-Varför kan vi inte vara vänner? -Jag vill inte.
Det är ingen idé. Jag vill inte.
Nu är vi kvitt.
Hör inte av dig. Jag vill inte ha med dig att göra.
Du förstår mig nog, trots mitt uttal.
Tack.
Vad är det?
Inget. Gå upp nu, annars blir du sen.
SPANIENS MIGRATIONSVERK
BESLUT: SJÄLVMANT ÅTERVÄNDANDE
Men vad fan…
Det finns ingen annan lösning. Jag kommer att bli utslängd ur landet.
Ska vi gifta oss?
-Jag blir hellre utvisad. -Hörru! Jag skulle göra dig lycklig.
-Du driver mig till vansinne. -Okej, ditt as…
"Samarbete med polisen kan underlätta migrationsprocessen."
Vi hittar ett brott som du kan anmäla, och sen är problemet löst.
Oroa dig inte.
Vi löser det. Du ska få se.
Jag måste till skolan.
Jag kommer och hämtar mina grejer senare.
Jag har ju sagt att du får bo här.
Jag slipper helst se Omar vara så deppig.
Var ska du bo?
Jag får låna Iváns rum tills han är tillbaka.
Är det bra mellan er? Är ni…?
Ja, det är faktiskt bra mellan oss.
Vi lät våra egon styra,
men nu är det bra.
Jag kan bara bli fadder till en av er. Låt se vad ni går för.
Som ägare av Isadora House
kan jag erbjuda lokaler, förutom själva klubben förstås,
där vi kan umgås, koppla av och ha det riktigt bra.
Nöje, frihet och kontakter på det bästa nattklubbsimperiet
står till ert förfogande närhelst ni vill ha tillgång till det.
Tack, Isadora.
Chloe?
Ja?
-Vad har du att erbjuda Alumni? -Jo…
Min önskan om att få vara med.
Jag skulle göra mitt bästa för att skapa bra stämning.
Och hjälpa klubben att växa. Alumni skulle bli min prioritet.
Det låter bra, men hur ska vi mäta ditt prioriterande?
Det är inte nåt konkret som du kan hållas ansvarig för.
Tack ska ni ha. Jag meddelar vem jag väljer.
Fan också…
Jag vill gå hem nu.
Jag ska ta några glas och ringa ett samtal.
-Jag har massor att göra. -Slappna av.
-Vad vill du ha? -Inget.
-Vad har vi här? -Jag slänger ut honom.
Virginia kan se till att han blir avstängd.
Varför då? Han stör ingen.
Titta på honom.
Stackaren.
En fattig stackare, ja. Varför sova här?
-Han är stipendiat, och vi… -Nu räcker det.
Vi ses där hemma.
-Är du så besatt av honom? -Bli inte så svartsjuk.
Vi kan sova ihop om du vill.
Du kommer inte hem. Ta mig inte för en idiot.
Tre leverantörer har stoppat leveranserna.
Förståeligt, med tanke på förra månadens resultat.
Säg som det är.
Jag hinner inte få högre lön förrän klubben har stängts.
Nej. Varför säger du så? Vi har det lite tufft just nu bara.
Det går över.
Hallå!
-Kom, Nico! -Nej…
-Vad är det? -Han håller koll på mig.
-Läget med dig, kussen? -Det är bara bra här.
Sätt dig och ta ett glas.
Spänn av. Bete dig inte som min farsa.
-Jag bryr mig om dig. -Sluta med det.
Ha lite kul, dansa och flörta istället.
Bara du inte leker med den som faller för dig.
-Nu börjas det igen. -Jag kunde inte låta bli.
Jag är trött på att bli hånad.
Jag går på toa.
-Kommer du att sakna mig? -Ja.
När börjar huvudena rulla?
-Va? -När börjar du ge folk sparken?
Jag blir inte långvarig på jobbet.
Nå, Chloe?
Nu räcker det, Nico.
Jag tänker inte göra det.
Ser du inte hur bra han mår?
Ja, just därför.
Han må sväva på moln nu, men snart kommer kraschen.
Varför är du så orättvis mot mig?
Ser du inte att jag är bra för honom?
-Du? -Ja.
Han mår bra tack vare tabletter och terapi.
Du är problemet, inte lösningen. Du är instabil och destruktiv.
Så Eric hade rätt. Du behöver en flickvän som ger dig uppmärksamhet dagarna i ända.
Jag förstår att du saknar Rocío och Dídac.
Du är ovan vid att inte umgås med Eric jämt.
Men vännen, och detta säger jag med kärlek:
Låt oss andra vara lyckliga.
Nu kan du gå. Lämna oss i fred.
Gå, Nico. Ser du inte hur hon mår?
Vilken idiot.
-Strunta i honom -Jävla idiot.
Lösningen är inte att ge folk sparken. Snarare tvärtom faktiskt.
Isadora House måste bli…
…enormt, gigantiskt, storslaget och minnesvärt.
Vi behöver anställa fler. Det är det som är svaret.
Man måste spendera pengar för att tjäna pengar.
Pengar du inte har.
-Vill du höra lite härligt skvaller? -Gärna.
Isadora är pank.
-Va? -Jag svär.
Är det sant?
Jag kan skaffa lån.
-Fler? Du har redan fem. -Ja, så många som behövs.
Jag kan hitta investerare via Alumni.
Menar du klubben för tidigare elever då?
Ja. Gör inte den där minen. Du anar inte hur exklusiv den är.
Eliten finns där. Jag tror säkert att de vill investera.
Hur vet du det?
Dalmar sa det. Han hade hört det från Omar.
Omar är orolig att han ska få kicken för att de är panka.
Isa som säger att det går grymt bra.
-Hon spelar bara. Gå inte på det. -Är det sant?
Vet du vad? Det är du som ska fixa mer personal.
Jag vill ha servitörer, dansare och vakter.
Och städare, det är viktigt.
Isadora House ska bli enormt.
Älskar dig.
Isa…
-Hej. -Ja?
Får vi byta bord?
-Är det nåt fel på ert? -Ja, vi vill ha mer ljus.
Är inte mörker bättre att hångla i?
Förlåt, nu gick jag för långt. Det var oproffsigt.
Jag skickar över nån strax.
Nej, inte "strax". Nu.
Kan du vänta i tio minuter?
Gör du det nu för hundra spänn?
Vad säger du?
Vad fan… Okej.
Tack.
-Låt den vara. Jag vaktar den. -Okej.
INTÄKTER OCH UTGIFTER
-Va? -Hej…
-Vad gör du? -Har fripassageraren sovit gott?
Visst är klubben bra? Här får man göra som man vill.
Till och med flytta in.
Du är hemlös.
Eller letade du efter mig?
Låt mig gå.
Allt här får du göra vad du vill med.
Det är gratis.
Medlemmarna har tillgång till det.
Du har en fadder om du vill.
Då får du sova över som min gäst.
I utbyte mot vadå?
Varför skulle du göra det för mig? Vad vill du ha i gengäld?
Jag vill att du njuter med oss.
Nöje är trots allt Alumnis främsta syfte.
-Lär känna folk som oss och ha… -Ja, men jag är inte som er.
Men du skulle kunna bli.
God morgon.
God morgon, Isadora.
Här.
Tack. Vad är det? Anmälan till Alumni?
Din bokföring.
Rött, rött och rött.
Det ser ut som en lista med missade samtal.
-Varifrån har du fått den? -Från sanningen.
Och inte från din påhittade historia.
Jag har ingen lust att vara fadder till bankrutta lögnare.
Ha en bra dag.
Du går så långt att du offrar en klasskompis för medlemskapet.
-Grattis. Jag blir din fadder. -Tack.
Ni är inte vänner, va?
-Va? -Det är okej att offra en klasskompis.
Men inte en vän.
Klubben ska präglas av god stämning och sammanhållning.
Inte svek och en massa drama.
-Varför ger du mig jobb? -Du behöver pengar.
-Så du är okej med att jobba ihop? -Jag vill bara hjälpa dig.
Jag vet inte vad jag tycker om att få hjälp för att du har skuldkänslor.
Var inte så envis.
Vad var det?
Jag ska tänka på saken. Hej då.
Joel…
Tack.
-Va? Vad är det? -Inget.
Jo, men säg. Vad är det?
Har vi inte mycket att prata om?
Jo, men kan vi göra det en annan gång?
Just nu vill jag göra annat.
Vad?
Vad är det?
Varför svek du mig?
Det gjorde jag inte.
Vad kallar du det i så fall?
Du dök inte upp, hörde inte av dig, svarade inte när jag ringde…
-Vad fan… -Vadå?
Var det inte så?
Är du seriös?
Kunde det inte vänta? Vad fan, jag bad dig ju om det.
Jo, men jag har tänkt på det i veckor…
Och jag, då? Jag har väntat på dig i veckor.
Jag har saknat dig också, men jag kunde inte…
Jag ville inte vara ditt bihang.
Vad säger du nu?
Vad fan skulle jag göra där?
Vi skulle bara umgås på din fritid. Jag skulle vara beroende av dig.
Du hade kunnat göra vad du vill.
Gått en engelskakurs och lärt dig språket bättre.
-Hör du vad du säger? -Resa. Afrika är fint.
Hör du vad du säger? Det är precis det jag menar!
Förlåt för att jag ville stanna och gå klart läsåret utan hjälp.
Utan hjälp? Jag betalar för din utbildning.
-Joel… -Dra åt helvete, Iván.
Fan då…
-Vad är det? -Jag vill ha dig som fadder.
Jag vill gå med i Alumni.
Vi sätter oss ner och pratar om det.
Se så.
Han har ditt intresse, men sätt honom på prov först.
Jag ska. Hur ska du göra med din?
Jag vill ha kul. Det är syftet med klubben.
-Ska vi inte leka lite? -Leka?
Vi borde pressa dem till det yttersta. De är så ivriga.
Den ena offrade sin klasskompis, och den andra bad på sina knän.
Det gjorde han inte alls.
Vi sätter dem på prov och ser om de verkligen vill bli medlemmar.
Hur långt är de villiga att gå?
Héctor!
Gör vad du vill med honom när han väl är medlem.
Vad jag vill? Utan att du lägger dig i?
Det låter bra. Till det yttersta.
Hej!
-Ska vi gå? -Vill du ha skjuts?
-Det behövs inte. -Just det.
Du har inget hem. Eller jo.
-Du har inte sagt… -Ska vi ta ett glas?
Varför så plötsligt?
Ja, det gör vi.
Undertexter: Viktor Hessel